היי אבוש.
היי אוש, מה קורה איתך בסוף?
בסוף התבלבלתי, שר בכלל מחר זה היום שהוא יושב בצבא.
הבנתי.
אז את לא באה היום, וגם אימא לא באה אלייך, ככה זה תוכנית.
כן, אבל אני באה לשבת.
אחלוש, לא, סתם, אני מנסה להסיק דימה, כי אני לא יודע מה התוכניות שלה, אז היא לא מתכננת לבוא אלייך.
לא, לא, לא, לא.
היא ישנה או משהו, נראה לי כן, אבל היא לא באה אלייך. כן, סביר, אבל סתם,
היא פשוט צריכה לדעת מה קורה איתי.
סבבה, ביי איתך. וואי, אבוש, אני מתלבטת.
ממה למה?
מתלבטת על שבת. בעקרון תכננתי לבוא אליכם לשבת,
גם כי אני מתגעגעת אליכם, וגם כי אני רוצה כזה להיות איתכם לפני המבחן, וגם כי אתם גרים הכי קרוב, ואני רוצה ללמוד הרבה.
אבל כאילו,
גם יואב וגם שירה כנראה לא באים לשבת.
אני הבנתי שיואב וג'ירה באים ושרה באים לשבת.
אה, מתי הבנת את זה?
לפני שבועיים, לא יודע, לפני כמה זמן.
לא, אבל אולי זה השתנה,
כי האח של שרה בא עם החברה שלו אליהם לשבת.
אוקיי.
ואז אני מרגישה שכל פעם אני מפספסת את האחים, אז כאילו,
אבל שר, כאילו, גם מזמן לא היינו אצל ההורים של שר גם, אז כאילו, לא נעים, וכאילו, שבת הבאה אנחנו כן צריכים ללכת להורים של שר.
אז כאילו, תכניסי, היא מתוקה.
שלא יהיה לך לא נעים מאיתנו, זה הכול.
לא, לא נעים לי מאיתכם, פשוט אני מתלבטת.
לא, לא, אל תדאגי, אין לך מה להתלבט, מה שנוח ומה שאתה... מקסימום נהיה,
מקסימום נהיה רק אנחנו וההורים וגלעד.
גם, וגם אם לא, מקסימום לא.
לא נורא, אל תדאגי, מאמי, מה שבא לך ממש, את לא צריכה כאילו להתלבט יותר מזה. לא, אני לא מתנצלת,
אני מתלבטת איתך.
אני מבין, אבל התלבטתי יותר מדי. מה שיותר נוח ויותר זורם לך ולשריו,
זה תעצור.
טוב, נראה לי אני אבוא אליכם, אבל...
אוקיי.
יאוו.
ביי, יאוו. ביי, יאוו. ביי, יאוו.