די הבוש. מה העניינים? הכל טוב?
כן.
יופי.
מה קורה?
רק קצת נגעתי בשיער ואז התגברתי, ואז בכל זאת אמרתי... איזה צדיקה.
ואז בכל זאת אמרתי, מה, אני עדיין לא רוצה להתקשר אליך בלי קשר.
ברור, וגם את חייבת להתקשר, זה לא לך בחירה בכלל.
גם התגעגעתי אליך.
מה העניינים, גברתי סליחנית?
בסדר, הוא בבית המדק. איפה הבעל שלה?
הוא בצבא, יש לו שבוע ממש, הוא מסוג השבוע.
כן.
חוזר הערב או שזה ליום?
הערב הוא חוזר, כן.
יופי.
אבל מחר כנראה לא, וגם בשלישי לא.
בגלל זה הוא חוזר מאוחר, אבל
היה לנו... טוב זה לא נורא, כי באמת את שורפת את הימים האלה ללמוד.
כן, אני חייבת ללמוד.
שלום.
כן, אני בלחץ.
אל תהיי בלחץ.
ממשימי עמוק.
כן?
פעם אחת אקרופה, תשאלי אותה אם מותר לך מגנבים.
אוקיי, בסדר. אתה יודע שעברתי רק לכוס קפה אחת ביום?
עברתי מה?
לכוס קפה אחת ביום.
כל הכבוד. למה?
כי זה לא עובר לי הרבה.
לא, מותר... מה, מבחינת תינוקים וכאלה?
כן.
לא, שתיים, שלוש, ביום זה בסדר גמור, כל הדעות.
לא, אני דיברתי עם צ'אג'ל ביתי, הוא אמר לי שאפשר עד 200 ביום.
מיליגרם.
כן.
קופאים.
ובכוס אחת יש נגיד 100 בערך?
לא, א' יש פחות,
וב' זה לא מותר עד 200. זה כאילו,
יש מעניין ויכוחים בדברים האלה, אבל...
כאילו, לרוב ה... לרוב התשעים, כאילו, תשעיל את שעת GPT,
לא כמה קופאים שלי, אלא כמה קופות קפה זה בסדר.
כן, לא, דיברתי איתו, הוא הסביר לי שגם בתה יש קופאים,
גם בשוקולד.
הוא ככה, כן. אבל אני עוד לא בהיריון.
כי שאלתי אותו על קופאים, אחרת הוא לא אמר לי לו אני הולך לשוקולד וכאלה.
אה.
אה, אני לא יודע, שוב פעם, לגבי הריון אני לא יודע.
זה, אני לא מומחה גדול.
אה, כן, אני אומרת, לגבי הריון.
אה, אני לא יודע, למרות שאני די בטוח שזה לא בעיה, אבל...
לא, קופאים זה בעיה בין הורים.
כן?
כן. אתה לא יודע. אבל תשאלי על מגנזיון, תשאלי על מגנזיון.
אתה לא יודע, כי אשתך לא שותה קפה, ואתה לא בהיריון.
אתה מחלק... תשאלי על מגנזיון.
בסדר, אם אני אלך לרופא.
בטוח תלכי מתישהו לרופא.
זהו. טוב, מאמיש.
כל הכבוד שהתקשרת, שהיה לך קצרה רע.
היה לנו מה זה כיף,
היה לי מה זה כיף בשבת עם סער חמוד.
כן, הוא היה חמוד אלייך?
כן, הוא הכי חמוד.
ואת היית חמודה אליו גם?
כן.
יופי, מה אפשר לעשות יותר?
סער הסביר לי כל יום מה הוא עושה השבוע, כזה.
הוא אמר, יש לי מלא משימות השבוע,
ואז הוא הסביר לי,
וכזה הקשבתי לו, ואז הוא עושה
אי זה וזה, ואז בשבת יש לי עוד שבת משפחתית בהר ווכה.
כן.
הוא חושב כמוך, בקיצור.
כן.
אבל הוא, אין לו ניתוח, אז אין לו תירוץ.
כן.
לך יש תירוץ טוב, לדעתי.
כן, בוא נראה לך עושה את זה לאבא שלי, והיה מסכן.
לא, אם תרגיש לא טוב, אין מה לעשות.
אבל אם אני אוכל, אני אלך. אם אני לא אוכל, אז אני לא אלך. כאילו, זו הסיבה היחידה שכן אפשר,
כאילו, שכן, גם סבא יבין.
מכבי, מה זה מסגרים אבל?
למה?
כי הרופא ביום רביעי שהייתי אצלו, המנתח כאילו,
אז הוא אמר שאני חייב להביא לו בדיקות דם,
כולל ספירה מבדלת,
כולל תפקודי כבד.
אוקיי.
אז הלכתי מהר מהר באותו ערב לרופא,
שיעשה לי את זה, יחד עם עוד מלא בליקות דם שאני באמת צריך לעשות,
בלי קשר.
אוקיי. יוגי עגיל וכאלה.
כלומר, בסדר, בסדר. ועכשיו, עשיתי ביום חמישי בבוקר,
אני לא יודע כמה קשה לי להגיע בזמן הזה.
כן. כי היו הגיעו התשובות של היום הראשון, אבל עוד לא הגיעו האבחנה מבדלת,
והיו תפקודי כבד.
ומתי צריך את זה?
ביום רביעי לכל המאוחר.
אני רוצה להיות בטוח שבאמת הם עשו לי את זה, כי אם לא, אני לא יודע.
אי אפשר להפריג אף אחד.
כאילו, אף אחד שם לא יודע לענות לי בטלפון.
ועכשיו אני צריך ללכת פיזית, אם אני ללכת לפיזית לקופת חולים מכבי פה.
טוב, איך אפשר... לא, יכול להיות שיגידו לי, הם יגידו לי, שמע, זה לוקח יומיים-שלושה,
אז אין בעיה.
אבל אם איזושהי סיבה לא עשו לי את זה, אז אני חייב מחר אותם לעשות את זה. כן. אחרת לא יהיה ניתוח.
כן. בקיצור, זהו, מעצבנים.
טובים. טובים קצת.
טוב, מאמי.
יאללה, נדבר. ביי, חומי. יאללה, בוש.