תודה רבה.
היוש, שבוע טוב.
שבוע טוב, מה היה?
שער חזר בבוקר. איזה צדיק שער, אני מאוד אוהב בו, נו.
למה? צדיק, כאילו, חמור. כי הוא בא הביתה, מה, הוא לא, הוא ישחק את הקש שם.
הלו, טוב עליי.
איך היה? לא חזקו אותך בדואים?
לא, היה ממש נחמד, הלך כראשון אתמול מוקדם.
ובבוקר, שער חזר.
אה,
יש לכם אוכל?
כן.
כן, ברור, אכלנו, כי רק שנייה לפני שבת, כאילו,
אמרו לנו שלא.
כן.
טוב, מסתבב לי. ואיך היה בארוחה הזאת?
אמוני ממש.
כן? היה נחמד.
לא מאמין גם מה קרה לגלעד הביסקי.
מה קרה?
הוא היה בשבת עם החניכים,
בסניף אריאל, בנות נחלאות.
וכנראה בזמן שהגיעו לתפילה פרצו להם שמה וגנבו להם טלפונים וגנבו לו איזה 1,500 שקל, אל תשאלי.
אימא למסכן. רגע, עם חניכים מהסניף? כאילו, עושה שבת סיום? כן, החטיפים שלו זה שבת סיום היה.
יואו, אני בהלם.
אתמול בלילה הוא התקשר אליי באמצע הלילה, אל תשאלי.
למה?
למה, כאילו?
כי הוא לא ידע אם הוא איזה...
היה שם איזה בלאגן יותר מזה, כי כאילו, כשהם הגיעו,
נכניס שמה, אז היה שם איזה מסודרות מסומבים.
וכאילו, כשכנראה משתלטים כזה על הסניף, אז הם כזה אמרו להם לעוף משם.
וכנראה שזה אותם אנשים
שגנבו,
כאילו, התלבדו עליהם.
והוא פחד,
היה איזה חשש,
כאילו,
בואו יעשו כאילו ממש משהו מסוכן.
לחליפין, הוא התחיל ללכת ברגע למשטרה,
אבל אז הוא השליט שכאילו לא בטוח, אבל בקיצור, הוא התקשר אליי עם מה הוא אמרתי. אפשר לא להתקשר בטלפון למשטרה.
כי הוא לא היה בטוח אם מותר,
אבל אז, כי הוא לא יודע מה לעשות,
הוא התקשר אליי, בקיצור,
התקשר אליי באמצע הלילה, אמא הייתה ישנה.
איך לא, לא גנבו את הטלפון.
היה מזר, היה לו נס.
אבל גנבו 1,500 שקל וגנבו את הילדים ישראל וגנבו את הילדים ישראל וגנבו את הילדים ישראל וגנבו את הילדים ישראל. אשראי גנבו לו?
כותבים אשראי וזה ואלף. וכל הילדים גנבו טלפונים?
להרבה ילדים, כן.
יואו, אימא לי, נשבר לי הלב.
היה לו כסף,
כאילו, היה לו כסף שכל החניכים באו ושילמו לו לפני שבת, וזה היה אצלו בארנק.
כאילו, הם שילמו לו על ה... על השבת, רגע. על הסניף?
אני לא חושבת שעשיתי תוכניות גדולות, והוא נורא היה לחוץ, אז אני שילמתי והוא אמר, אני אחזיר לך אחרי זה.
מזומן.
אני לא ישנתי כל השבת, את לא מבינה, הייתי בהיסטריה מבינת.
אבל לא, אתה יודע, הטלפון תדלוק והוא בחדר, אימא כבר הלכה לישון.
בלילה הטלפון. חבר'ה, הנה, הטלפון של צאב. אני בהיסטריה, חשבתי שקרה משהו, את לא מבינה, אני עוד... אני עד עכשיו... זאת אומרת, היא קראה לי משהו כאילו?
כן, אני עוד לא רציתי, לא יצלחתי,
היא מסתנה, היא מסכנה, אני ממש מרחמת על השם.
אני מרחמת על גילה. אני לא הרי לקחתי את זה קשה בגללו.
אמרתי לו שישר... רגע, אז מה גלעד עשה? הוא התקשר למשטרה בסוף? מה אמרת לנו לעשות? אני מניח שזה מה שהוא עשה. אמרתי לו שחייב להתקשר למשטרה,
כי אני אגיד לך, זה לא רק עניין של כסף.
זה גם עניין שהמסורמים האלה יכולים לחזור,
והוא התחיל ללכת ברגל לכיוון המחפש תחתן במשטרה. אמרתי לו, מה, הוא צריך להישאר עם החניכים שלו.
את יודעת, זה מסוג הדברים שיכולים להסתבך כאילו ממש מעבר למשהו כזה.
אז אמרתי לו שהוא חייב להתקשר למשטרה, זה ממש פיקוח נפש.
אז זהו, עכשיו אני מניח,
אני יודע שהוא התקשר למשטרה,
אני לא יודע אם הם באו או לא באו,
אני עכשיו יודע, עכשיו הרגע דיברתי איתו חצי דקה, הוא לא יכל לדבר רוקף,
אבל הוא אומר שהמשטרה כן באו.
לא יאמן, איפה הם היו בערב?
תפילה?
כנראה, כנראה זה, תקשיבי, אם זה הבנות הם היו קורטים ישר,
אבל בנים לא קלטו עד שהם הלכו לישון.
גיוני. אני יודע, הם כנראה אפלו ולא שמו לב, כי ידעת, בכל מבולגן גם ככה.
ועכשיו, כשהיו לישון, הם שמו לב שנעלמו להם דברים,
אז הייתה בעיה כבר, הם לא יודעים בדיוק מתי זה היה, כנראה בלמד
שהם הלכו להתפלל.
הם לא נעלו את הסניף?
כאילו מה הם חשבו? הם נעלו, הם נעלו. ההפך, גלעד הגיע להוראה שיש שם איזה חלון אחד.
שבור כזה, אז כל יום שלישי, אחרי צהריים, כל הזמן הוא עסק בלדון איזה כזה, לתגור את זה.
אבל אני מניח שכאילו האורסים שהם מסתובבים שם מכירים את אותו ממנו וידעו איך לפרוט את זה בחזרה או משהו כזה, נכון?
כן, לא.
אי אפשר, אז זהו, זה מה שהיה לו.
כן.
אז לכל אחד היה אירועים.
לא, הוא היה עצוב ממש.
לא, הוא נשמע לי בסדר גמור, הוא נשמע לי ממש בטח.
טוב, מקסימום, גנו בו לכמה שישיסטים טלפון.
נכון, נכון, נכון, הנעורים שלהם, שאולי חדש יהיה להם כסף.
אבל לא נכון, התנועה תשלם יותר כסף.
בסדר, לא נורא, לקח את זה כמו גבר, לקח את זה כאילו על כמה שיכול להתדבר איתו, גם אתמול,
וגם עכשיו דקה היום,
אז כאילו,
לא, אני גאה בעצמי שחינכתי את הילדים שלי שהטלפון
כל יום שישי אני מבלבל להם את המוח, שהטלפון שלי ידלוג בשבוע, ושאם יש בעיה הייתי התקשרות.
אבל לא הבנתי, אני הייתי מתקשרת קודם למשטרה,
כאילו,
זה מצחיק להתקשר, להתגלם לך לשאול אם אפשר להתקשר למשטרה. אני מבין, אני מבין, אני מבין, הוא לא ידע מה לעשות כזה. בסדר, אני מבין את העניין שלך, צודקת.
אבל הוא כזה לא ידע מה לעשות, הוא לא,
הוא לא,
הוא לא, תסביר, היה אירוע כאילו מבלבל כזה.
כן, ברור, זה מלחיץ,
גם קטן. לא, אבל הוא קודם כל התקשר אליי, יש עוד מה לעשות בדיוק, כאילו,
גם איך זה התקשר למשטרה, מבינה?
טוב, הם לא ישכחו את זה בחיים.
כן, זה חוויה, חוויה ממש.
זה חוויה ממש.
גם השירה?
מה?
איך שירה?
תראה, בלי חגיגה את קבעת, יש שניים שניים בבית, חוץ מזה לא ראינו אותה.
נראה, הייתם בודדים?
רק דאגתם לכולם? לא, לא, אלף, היא באה מיד אחרית שגלעד יתקשר.
ואז היא הרגיעה את אימא, היא עסקה בהרגעת אימא.
מה קרה לך סביבונות?
אה, השירה סיפרה לאמא כשזה קרה למישהו בשגית, למי? להתקע בשגית.
ובסוף מצאו את הטלפונים שלה.
וואלה, טוב.
זהו. עכשיו, עוד לא קרה משהו יותר נורא.
נכון, נכון, נכון, אחרי פיגוע, בדיוק,
רואים שטפסתי הרבה כך.
יכולים להיכנס מחבלים גם.
נכון, אבל עכשיו יש כאב ראש,
צריך להשליף שם,
אשראי וזה, נו נו, ביג דיל, אפשר לרשום כמה הוא תמיד.
כן.
טוב, יאללה, השר, ואני אשים פה קידוש, הבדלה?
אתם צריכים להשכמה,
השכמה, השכמה לשר.
מתי תבואו אלינו מתישהו, אולי?
שבת הבאה אנחנו איתכם במקום הזה.
לא, אז אולי לא איתנו, כן.
כן? אה, לא איתכם?
אולי לא.
אני לא יודע, אני אראה איך הסיטואציה שלי תהיה אחרי הניתוח.
סבבה, ושבת אחרי, אנחנו בעזרת השם רוצים לבוא אליכם כתבי.
יש! ניגש את הבית והכל. תהנו בהבדלה ביש.
הבאה הבאה.