היי דינוקט, מה היה בוש? מה העניינים?
מה העניינים?
לצ'דר, מה איתך?
אחלוש.
אתה יודע מה?
נו.
לא תלשתי שערות.
מה? מה קרה?
לא תלשתי היום שערות.
איזה יופי.
רק בידיים, אבל בידיים מותר.
בידיים מותר.
כאילו כדאי.
זה מצחיק,
זה פשוט מצחיק איך שכולנו התחלנו לדבר כמו שרה,
זה פשוט מטריד.
זה מטריד, אבל אחות שאמרתי את זה לאחות של שרה, אני יודע. אמרת לי, שאנחנו המצאנו את זה, אבל אנחנו לא, כי... אה, אתה יודע מה אמרתי, אמא אמרה לך? אמרתי לאמא להגיד לך,
שהיא ישנה פה שבוע שעבר,
ואז בבוקר, ובערב היא הגיעה לפה עם מכנסיים,
כאילו לא על מדים,
ובבוקר שהיא יצאה מפה על מדים, היא יצאה עם חצאית.
כן.
אמא אמרה לכם?
לא,
אבל שרה אמרה לי שהיא בצבא עם חצאית.
זהו, אז ש... אני שאלתי את שרה ישירות פשוט.
אה, אז מה שרה אמרה?
אז היא אמרה שהיא,
מה שהיא לא יודעת להשאית בך.
זהו, אז שאלתי אותה, מה הקטע? כאילו, אמרתי לה, את הולכת עם הכנסיים תמיד, מה, לכבוד הצבא תלוי שאת חצאית?
אז היא אומרת שיותר מכבדים אותה ככה.
כן, היא אומרת שככה תופסים אותה יותר דתית, או משהו כזה.
כן.
כן, מה השאלה פה?
זהו, אז תודה.
השרה שאלתי את שרה, השרה טוענת שיהיה לגמרי אותי. אז סתם לא הייתי סקרן, לא... לא יש לנו שאלה לי באיזשהו אופן.
טוב, יופי.
אני בבית שלי, בדר שבע.
מה התקשרתי לוודא שהכול, הכול טוב.
כן. בין דברים לא טובים, נגיד.
לא, לא, הכול טוב.
יופי. פשוט שבעי שעבר היה דיכאון.
תגידי, מתי הפסקת מפגורות?
לפני שבועיים וחצי.
אז תקשיבי, זה גם חלק מהעניין, את שומעת?
שמה?
הגוף מתרגל כאילו לשינוי הורמונלי חדש, את מבינה.
כן.
לא, גם שבוע שעבר היה סיוטי,
כי הימים שאני לא יכולה לגעת בשר זה סיוט, זה לא אצלי בכלל. הימים שאת לא יכולה מה?
לגעת בשר.
אני נורא מקל בזה, סתם שתדעי, אני לא אומר לך, אני רק אומר לך שאני מקל. כן, אבל זה עדיין ימים יותר,
מעצבניים.
לא, אני לא, ברור שלא לשכב או משהו, אבל כאילו היה...
לגעת סתם נגיעות כאלה...
בסדר, אני צריכה לשמור את הנגיעה.
אני יודע שיש לו לשכנע את סער בזה, אבל לפי דעתי זה המצב.
שמה השר?
אני יודע שאין מצב לשכנע בזה את סער,
אבל
אני, לדעתי זה הסיפור הזה.
טוב.
אולי אני אוהב הריון, ואז אני לא אצטרף לב
לא לגעת בו.
יו, יו, תגידי בו. הנה, עשיתי את זה עכשיו, עשיתי את הסרה.
נכון.
נכון, נכון?
כן.
וזה לא היה בכוונה.
אני יודע, אני יודע, אני חושב שגם אני התחלתי לדבר ככה.
קצת. אני אבדוק. אם אתה עושה, אני אגיד לך.
זה ממש מוצר.
הכול התחיל מסער, סער בהתחלה צחק על זה.
תחק על זה, אבל הוא לא מדבר ככה.
לא, עכשיו הוא עושה לי את זה לפעמים.
הוא היה עושה לי את זה בצפון. זה כזה חצי משפט, היא עוברת לטון יותר...
זדוני. אחר כזה.
כן.
אני מקווה שזה מגניב,
לבת, אבל לבן זה נורא, אסור לי לעשות את זה.
אני אגיד לך אם אתה עושה את זה.
עשו לנו קשרת לדלת.
כן.
עשו לנו, כאילו, השכנים.
ברוכים הבאים, כאילו.
זהו, הבית שלכם מוכן סופית לגמרי בכל הדברים?
אני צריכה לקלוט את הווילון.
כאילו, יש עוד דברים קטנים שאני צריכה לקנות, אבל אני שומעת את זה לאחרי המבחן.
הבנתי. הבנת?
כן.
טוב, סבביש.
חודש ששר הבעל עישון פה גם היום.
מי? אה... נועה.
כן.
ושר חוזר היום מאוחר, הוא בחתונה בתל אביב.
של חילונים? למה את לא הולכת איתו?
אה... כי יש לי מבחן ממשלתי בעוד שלושה שבועות, וגם אני לא כזה אוהב את החתונות האלה, כאילו.
זהו, מה שר עשי, כאילו?
בעיניי, כאילו, זה לא שייך.
שר, כאילו,
כן משתתף, ואני גם לא שופטת אותו, ואני גם לא רוצה להגיד לו משהו על זה, אבל כאילו, בעיניי זה לא שייך, ניגודים מעורבים.
מה הוא עשה?
ואני לא רוצה לשפוט אותו, כאילו, וגם אני לא רוצה להעיר לו על זה או משהו, אבל סתם בעיניי זה פחות שייך,
ריקודים מעורבים.
והוא רוקד ריקודים מעורבים ממש?
כן, הוא ריקוד איתם, הוא לא נוגע בהם, אבל, לא יודעת, פעם קודמת שהיה חתונה,
אז זה היה תשעת הימים,
אז הוא אמר לי שהוא לא רוקד כי זה תשעת הימים,
ואחרי זה הוא אמר לי שהחברות שלו מהצבא
שאלו אותו למה הוא לא רוקד,
אז הוא אמר להם שבגלל שזה תשעת הימים,
ושהוא יכל להגיד לי, כאילו, ולצאת דוס שהוא לא רוקד, וזה,
שכאילו לא רוקד עם בנות, אבל הוא לא רצה לשקר לי.
הבנת? הבנתי.
הוא לא היה ללכת למסיבה עם בנות, אבל כאילו,
אם אז, נגיד, הוא לא באמת רוצה ללכת לחתונה הזאת, אבל כאילו, זאת מפקדת והוא די חייב,
אז כאילו,
אבל כאילו, אם הוא כבר נמצא, אז הוא לא יישב סנוב בצד,
הבנת?
כן.
הוא גם לא יהיה שם עכשיו עד שתיים בבוקר וישתכר וירקוד,
אבל הוא יעשה כמה סיבובים איתם.
הבנתי.
איתה?
כן. תשמעי, אין לו ברירה באמת.
נכון, זהו, אני משתדלת לא לשפוט אותו על זה.
אל תשפטי עוד, לא, את כאילו מפחדת שכאילו,
שיהיה לך מה לקנא, או שכאילו...
לא, אני לא מקנא בהם, אני שמחת עליו, כאילו,
אבל כאילו, בבית שלנו זה לא מקובל,
כאילו, זה לא משהו שאנחנו עושים.
כן, אבל מה הוא חושב על זה?
דיברת איתו על זה?
לא. אני לא רוצה שהוא ירגיש, כאילו, שאני שופטת אותו על זה.
לא, אבל את יכולה לדבר איתו, סתם זה מעניין אותי מה הוא חושב, כי, כאילו...
כן.
כאילו, אני חושבת שהוא חושב...
הוא לא חושב, אבל כאילו,
בשבילו זה, זה כאילו,
זה הצדיקי שלו, כי כאילו,
הוא היה במצב יותר גרוע.
לא, השאלה שלי היא כזאת.
השאלה שלי היא,
האם הוא מסכים איתך שבבית שלנו זה לא כזה?
מה זאת אומרת האם הוא מסכים איתי? לשאול אותו, זו עובדה, כאילו, לא הבנתי.
לא,
לא הבנתי.
כאילו, אתם תקדמו ילדים.
הוא רוצה לקדם ככה ילדים?
אה, באמתי. הבנתי.
אני אדבר איתו על זה, אבל בכללית, כאילו, יש כל מיני דברים ש...
לא בקטע ביקורתי בכלל. לא, יש כל מיני דברים כאלה, יש כאילו, אני אומרת,
כאילו, בבית שלנו, בחיים לא, וכאילו,
כאילו, אני אפילו לא רוצה,
כאילו, הוא לא מדבר על זה, כאילו, זה בעיה, כי באמת, כאילו, ככה הוא גדל, וזה כאילו, קשה לשנות דברים כאלה, שכאילו,
הם לא תמיד כל כך נוראים באמת מבחינה הלכתית,
כמו שכאילו החברה שלנו ממש לא מוכנה לקבל את זה, כאילו.
נגיד, זכייה מעורבת.
נכון.
בחיים, לא הלכנו, אנחנו לא הולכים לחוף עם יואב וגלעד, לחוף מעורב, בחיים. לא, כן הלכנו לפעמים לחופים, כאילו...
אבל גם,
כי אם הייתה כשה, ואתה לא רצית, ו... לא, לא, לא, לא, לא, אני לא נכון.
אם הייתה כשה ללכת לים, אני נגד הים, זה נכון, גם חופים נפרדים. נכון, אבל, אבל בוא, אתה, גם אתה,
ועכשיו סער יושב עם חברים שלו, כאילו, לא מכיר, הם לא מכירים חוף נפרד, אבל כאילו,
אם סער רוצה ללכת עם חברים שלו לים, הוא צריך ללכת לחוף המעורב,
אתה מבין?
כן.
אין לו ברירה,
אבל גם ככה הוא גדל, זה לא נראה לו בעיה, כאילו.
אז היא תקעת, אבל מה זה קשור? הוא גם גדל, כאילו, שאוכלים חזיר, וזה כן נראה לו בעיה. כן, אבל לאכול חזיר זה ממש גרוע, ולהיות בחוף מעורב, או ללכת לשחייה בבריכה מעורבת,
זה פחות גרוע.
אני מציע לך,
מציע, כאילו, אני לא ממש לא,
אני פשוט ממליץ לך
לפתוח איתו את הנושא לדיון.
כן.
כאילו, את מפחדת שהוא יתפוס את זה בתור ביקורת,
וזה בגלל שיש לך ביקורת.
אבל אם לא תהיה לך ביקורת, ושלא תהיה לך ביקורת,
אז זה לא ירגיש כמו ביקורת.
אני אגיד לך למה, כי אתם, תקשיבי,
שר הוא שר,
נכון?
כן. והוא שר.
אבל אתם מדברים על הריונות וכאלה דברים,
ופתאום יהיו לכם ילדים,
והילדים הם לא שר.
ואם מקובל בבית שלנו, למשל,
ללכת למסיבות...
לא, זה אני יודעת להגיד שהוא לא היה רוצה.
כאילו,
הוא גם היה רוצה שהוא לא ירצה, אתה מבין?
לא, אני אומר, אם בבית שלנו, למשל,
בשבילי אותי, אני בכלל חושב שזה נורא.
לא הלכתית וגם לא הלכתית.
אבל אני כן חושב,
אם אני הייתי עושה את זה באופן קבוע,
נגיד, דברים כאלה,
אז אולי הילדים שלי היו הולכים לא רק לחתונה, כאילו, מה? אז גם במסיבה, נכון?
כן.
אז למה לא?
וכאילו, ואין תשובה למה לא.
את מבינה?
אז, כי, כאילו, הוא עושה את זה. מה, בגלל שזה נקרא חתונה,
וזה נקרא מסיבה? זה לא... מה קשור?
את מבינה?
אז כל מיני דברים קטנים כאלה.
אז אני חושב
ששווה לך
לפתוח את הדיון הזה עם
ספר אחריות.
דווקא בגלל שהוא, כמו שאת אומרת, שהוא לא יודע והוא לא מבין.
כן.
והוא לא בקטע. עכשיו,
כאילו, לא,
ממש לא בקטע ביקורתי, וזה לא יהיה ביקורתי,
אם את, כאילו,
באמת לא תהיי ביקורתית בלב.
כן. לפני כמה זמן, נגיד, לפני כמה זמן, נגיד, היינו אצל ההורים שלו בשבת,
כן. ואז, ואז, ואז, ואז כזה לפני שבת, אני התארגנתי,
וראיתי אותו שם מכנסי ג'ינס, וכאילו,
הוא יורד למטה, וחשבתי שהוא יורד לארגן כמה דברים, והוא יבוא להחליף מכנסיים אחרי זה.
ואז כזה אחרי,
מה?
ואז הוא היה בבית כנסת, ככה, זה מה שאת אומרת.
ואז הוא יצא, ואמרתי לו, אתה לא מתארגן?
הוא אמר לי, אני מאורגן.
אמרתי לו,
אתה הולך ככה בבית כנסת?
אז הוא אמר לי, כן, מה הבעיה?
הוא באמת לא הבין מה הבעיה,
והוא קצת נעלב אפילו, וכאילו,
ואחרי זה הוא הגיע לה בכנסת והוא היה חזן, והוא התפלל ממש יפה,
וזה היה מצחיק לראות את זה, כאילו,
במוסכמות החברתיות של המשפחה שלנו, וכל מיני דברים, זה כאילו,
איזה ארף, מי שלא הולך עם ג'ינס בשבת, וכאילו,
הוא זה... ספציפית, ספציפית, יעל, לגבי הדבר הזה,
אני חושב שאת לא צודקת.
מה?
ספציפית על הדבר הזה.
כאילו...
אתה בעד ללכת עם ג'ינס בשבת?
מה?
אתה בעד ג'ינס בשבת?
אני לא בעד, זו לא הנקודה שאני בעד.
ההפך, אני ממש נגד,
באופן כללי.
אבל
הנה העניין.
כמובן מאוד במשפחה שלנו הוא המשפחה שלנו.
אבל את, כשהתחתנת,
ידעת, זה לא המשפחה שלנו, נכון?
נכון.
זה גם המשפחה של שרה, וגם
משפחה זה משהו מיוחד.
את יודעת מה? אני אגיד לך משהו.
יואב ושרה ספרו שהם היו בשבת ביחד.
נו?
ובאמצע, כאילו, לא גמרו את האוכל, אז הם סיפרו שהם כאילו אכלו איזה משהו והיו מפוצצים,
הלכו לנוח שתי דקות בספה,
ונרדמו עד לאמצע הלילה כזה, את יודעת?
כן.
ואני לא אמרתי כלום, יואב,
אבל אני חייבתי לעצמי, וזה לא, לא, אין פה משהו רע,
אבל אני חייבתי לעצמי, כאילו, שלפי דעתי,
דעתי שלי,
זה ממש ממש חשוב להקפיד
על שבשולחן השבת יושבים בשולחן השבת.
אוקיי? אוקיי.
לא, לא אוכל הספה.
כי ברגע שאוכל הספה,
נרדמים שלי. אז כולם מתחילים ללכת על ספה כל הזמן,
וזה,
כמו שהיה נגיד אצל שריאל כשהיו אצלם, נכון?
כן.
או מה שקורה הרבה פעמים כשאחות הסבא והסבתא.
אז אתם גדלתם איתי, שאני נורא מקפיד על זה, בצורה קיצור מוזרה, נכון?
כן.
וזה אוטומטי אצלכם,
כאילו כשגדלתם כבר זה אוטומטי אצלכם,
אתם לא... אלא אם כן מישהו חולה או ממש מרגיש רע או משהו כזה.
יושבים ממש בשולחן, נכון?
כן.
אבל זה לא באמת,
באמת,
כאילו,
משהו חשוב.
זה משהו... כן, זה לא הבדירה.
זו שיטה חינוכית, זה לא עבירה, זה גם לא איזה... זה לא פסלישט.
אוקיי.
אפשר לדמיין משהו שאנשים עושים קצת אחרת,
וזה גם יהיה טוב,
נכון?
כאילו, למשל, יכולה להיות סיטואציה שכאילו מקפידים, מקפידים
לעשות הפסקה בין הדגים והזה, וכולם הולכים על הספה, ואז כולם חוזרים, משהו כזה.
כן.
כן. סתם אני זורק את הדבר.
אפשר לדמיין, זה לא איזה דבר בלתי אפשרי. כלומר, זה המשפחה שלנו ככה,
אוקיי, זה לא...
את המשפחה שלך, את לא המשפחה שלנו.
אני חושב שהדבר הזה של ללכת עם ג'ינסה בכנסת,
כן.
אז זה יותר שייך לדוגמה הזאת של
לשבת בשולחן שבת.
כן.
אתה מבינה מה אני מתכוון?
כן, למרות שזה טיפה שונה. כאילו, בוא, אתה לא תראה ב...
אמרתי שזה טיפה שונה. תשמעי, אם נגיד המכנסיים שלי יום גלוק נכון, וזה קרה לא פעם.
אני לא כועסת, אבל אני לא מצטערת שהתחתנו, כן? אני חושבת ש... לא, ברור לי, ברור לי, ברור לי.
ההפך, ההפך.
הרבה פעמים,
לא פעם ולא פעמיים,
המכנסי שבת שנקרעו או משהו כזה,
דרכתי ג'ינסה בכנסת, לא קרה כלום.
אף אחד גם לא שם לב.
סיפרתי לך שפעם הייתי חזן בלי כיפה ואף אחד לא שם לב?
מה?
כן, אמרתי פעם, אז חז.
אבל לא משנה, אף אחד לא שם לב,
זה לא משנה לי ג'ינס שחורות או משהו כזה.
עכשיו,
זה דבר ראשון. דבר שני, לפעמים אם אנחנו בחוץ לארץ,
אז אני לא אבד איתי בגדי שבת,
ומקובל שמה לבוא עם ג'ינס כאלה.
אז אני כן, זה לא שכאילו יש איזה איסור על ג'ינס ושבת.
הריקודים מעורבים,
שאני לא יודע אם טכנית
יש לזה איסור על זה. כלומר, בואי נאמר ככה,
אם יהיה לך ילד,
אוקיי?
כן.
שיהיה צדיק הדור,
אבל הוא לא הולך עם ג'ינס ושבת בכנסת,
לא יהיה אכפת לך בכלל, נכון?
נכון.
את תפניכי מאוד אפילו, נכון?
כן.
זה לא אכפת לך,
זו לא המטרה שלנו.
אבל אם יהיה לך ילד שהולך כל שבת למסיבה,
אז זה כן יפריע לך, נכון?
כן.
זהו, אז פה זה נקודת
החלוקה.
את מבינה מה אני אומר?
כן.
לא?
כן.
ואני באמת חושב
שכאילו את צריכה לפתוח את זה עם שר,
כי אני, אני,
במובן מסוים
זה קצת
נופל עלייך להוביל, את מבינה?
כן.
מאשר אצל אחרים.
הוא למשל לא רצה את האשר הסיורי מסביב לחתן, נכון?
כן.
אבל אני נורא שמח שעשינו את זה בסוף.
נכון. זה ממש יפה, נכון?
נכון.
אז כאילו,
אני חושב שגם הוא שמח שעשו את זה בסוף.
כן.
מה שאני אומר הוא, כמו שאת בעצמך אומרת, הוא הרבה פעמים לא מודע,
וגם אם הוא מודע,
הוא לא חושב על זה.
ויש הבדל בין להגיד, תשמעי,
אני לא חושב שיש בעיה, זה נורמלי לי,
לבין להגיד, תשמעי, אני במצב מיוחד,
כל החברים שלי בצבא הם חילונים, אין דרך
להימנע מזה ולשמור על יחסים טובים,
שזה משהו אחר, נכון?
שוב.
כי שוב פעם,
זה כמו שכאילו,
הוא מסתבר הרבה פעמים עם טלפון בשבת, נכון?
נו.
גם את, נכון?
אבל זה לא בעיה מבחינה חינוכית, כי הילדים יודעים, אמא אחות
ואבא בצבא,
אז זה בסדר, נכון?
כן.
לא בגלל פיקוח נפש טכני,
זה בגלל לא משנה, בגלל שאיכשהו אין ברירה, כי צריך, נכון?
כן.
זה לא אומר שאנחנו גם עושים את זה, וזה לא אומר שאין בעיה עם זה.
זה אומר שזה אסור כשזה אסור, וכשאין ברירה, אז אין ברירה, נכון?
כן.
אז אם סער עושה את זה כי אין ברירה, כי זה חברים שלו, ומה הוא יעשה?
והם ייפגעו נורא,
והוא כאילו מקפיד איכשהו, כאילו כמה שפחות, כמה שיותר
נזרחק פיזית מהבנות שם, וזה,
אז זה משהו אחד, נכון?
כן.
אם הוא אומר, אה, ככה גדלתי ואני לא רואה עם זה שום בעיות,
זה משהו אחר.
נכון?
כן.
אז זהו, אני לא אומר היום, אני לא אומר דחוף,
אבל אני אומר, לפי דעתי, אני במקומך לפחות,
הייתי פותח את העניין הזה עם שר, ולו רק בשביל שתהיו על אותו דף בקטע הזה, מבינה?
כן.
שתחליטו על דברים שאתם מתכוונים, מה אצלכם קו אדום, מה לא קו אדום.
למשל, קשה, קשה ללכת לרקוד עם בנות במוזיקה מעורבת וזה,
כאילו, לא שהלכת לאיזה חתונה של לייטים ונהיה בלאגן ונפל לה מחיצה,
אלא מראש, ככה ללכת,
ולהגיד, אני לא נוגע, לא מעביר לאשתי את המלח כשהיא נידה.
מבינה? זה יוצר איזשהו דיסוננס.
כן.
נכון?
אהה.
כן.
טוב, אביש. אני מבאס אותך בכל השיחה הזאת? אני לא מתכוון, אני רק מנסה... לא, לא, אתה לא מבאס אותי בכלל.
למה? להפך, אני מנסה לתמוך בך.
כן, לא, אתה לא מבאס אותי. ברור לי שהצליחה שלך תנאי איתך. אני לא צריכה כל פעם שאני אומרת דבר
שנדמה לך שיש עליו ביקורת על סער, זה בכלל לא מה שאני אומרת,
לא יודע, שאולי המצטרפת שלך זה. ברור לי שלא.
וברור לי שזה מיוחד גם מהבחינה הזאת.
ברור לי שגם,
אולי לך זה לא ברור,
אבל
לי ברור שגם האתגר הזה הוא טוב לך.
כן. הוא שם אותך בנקודה שאת אוהבת להיות בה, לא בנקודה...
שמה, שאני יותר דוסית כאילו?
את רוצה להיות הדוסה בקשר.
מה אני רוצה? להיות הדוסה בקשר? את מעדיפה להיות הדוסה בקשר. מה?
כן, אולי, לא בטוח דווקא,
אבל הוא לא איש.
טוב, אבוש.
יאלוש.
נדבר כבר. ואם יש שערות, מה עושים?
היא מתקשרת אליך, אבל בידיים אפשר.
בידיים אפשר, תביא להן מה זה.
אבל אם היד אפילו בטעות, מתוך הרגל מהידיים,
נשלחת רגל לראש,
אז ישר,
ישר התקשר, לא אכפת לי,
לא אכפת לי לעשות את השיחות האלה מאה פעם ביום, אני לא מגישה. גם שער עזר לי בשבת.
הוא דיבר איתך על זה?
לא, גם, אבל הוא בלי קשר. כל פעם שהידיים שלי היו בשערות,
אז הוא החזיק לי יד, פשוט.
כאילו, אה, אז סיפרת לו על הבעיה הזאת.
כן, ברור שסיפרתי לו.
איזה אחלה חתן.
הוא הכי חמוד, שר.
הוא אחלה חתן, באמת. הכי חמוד, באמת.
תודה רבה, בוש.
יאלוש.
ביי.
ביי בוש.