היי, שמעתי שמצאתי משחרור.
כן, מצאתי.
במקרה, במקרה מצאתי.
כן, ברוך השם, איך מצאת?
הלכתי למטה למכולת כדי לקנות חלב, כי נגמר לי החלב,
כאילו שיהיה למחר, כי בבוקר, כאילו אם אתה לא בא ב-6 בבוקר,
אז זה נגמר כל החלב.
אז הלכתי לקנות למחר, ואז בדיוק דיברתי עם אמא סתם,
התקשרתי לדבר איתה,
ואז אמרתי, טוב, אם כבר אני מדברת עם אמא,
אז אני אנצל את זה, אני
סיבוב ברכב.
כאילו, בדיוק עברתי ליד הרכב,
ואז תכף נזמין לי בצד, ואלף פעמים הסתכלתי בצד, ולא ראיתי את זה.
אבל?
כן, זה היה ראשונה. פשוט השם הסתיר את זה מהעיניים שלי,
כמו החמור של הטון,
של בילם. זה היה במשתמיים, זה ברור.
מה אתה יכול לבוא עכשיו או לבוא בבוקר?
מה?
נראה לי אני אעבור כבר רק בבוקר.
יאללה, הבנתי.
או מאוחר.
יאללה, אז עכשיו אני אלמד על השפעה.
יופי, חברים, געגעים.
מה זה שמחה
שנסעתי.
יופי, געגעת. כי כאילו, לא יודעים מה אני עושה,
כי אמרתי, מה, אני אסעה באוטובוס,
עשיתי ביטוח כאילו גם, וזה.
מצד שניים באמת הרגשתי שאני לא יכולה לנהוג,
כאילו, הרגשתי שזה באמת לא אחראי בכלל,
ושכאילו בקלות זה אני יכולה לדרוס מישהו,
או זה סתם אפילו בשביל התחושה, זה כאילו, כמו שזה נעשה לנהוג בלי רגל שמאל, כאילו, אפילו שאתה לא צריך את רגל שמאל בשביל לנהוג, זה כאילו,
זה מוזר, אתה לא תצליח.
אז זהו. את לא תצליח, מצטרף, אבל זה גם...
לא, ברור. אני פשוט מסבירה לך, אני רוצה לשתף אותך. אתה מבין. כשדיברתי איתך היום בטלפון, מה זה בכיתי ולא רציתי לדבר,
כדי שה...
כאילו, בכיתי כזה שאם מדברים רק בוכים,
אז לא רציתי לדבר,
כי לא רציתי שהבנאים של השפה ישמעו שאני בוכה.
מה, את כל כך רצית פה בדיכאון?
כל כך... כן, הייתי ממש כאילו בדיכאון.
פשוט כי קיבלתי מחזור.
ועכשיו, רגע, עכשיו אני רוצה להבין.
השפה טובה או לא?
הסופה טובה, הסופה מושלמת. דבר ראשון, אחי, הייתי בלחץ מהצבע של הסופה הבאה,
והיא הגיעה לצבע מושלם, אוקיי?
בדיוק כמו שרציתי.
ואז פשוט הם התבלבלו ברגליים החברה, אבל דיברתי עם הבעל כאילו חנות,
והם ישלחו לנו בשבוע הבא איש עם הרגליים לחנות של הסופה, כאילו אנחנו הזמנו רגליים מעץ,
והוא הביא לנו רגליים עם מתכת שחורה.
אבל בסדר, לא אכפת, אני יכולה לשבת על זה, כן?
אנחנו פיזר אמון?
כן, אבל תקשיב מה היה.
היה, תשמע את הסיפור ותגיד לי מה אתה חושב, כי מה זה התבאסתי על עצמי אחרי זה גם.
איך התבאסת?
היה, היה, כאילו, הבנאים באו, והיה להם גם חן וזה, הם באו מה זה עצבניים,
והם כזה,
כאילו הם באו עצבניים ולשלוצים וזה,
ואז,
ואז כאילו הם אמרו לי, אה,
הסיפור לא נכנס במעלית.
אני לא שומע אותך, נא לסיים.
מה?
אני לא שומע אותך, עוד.
הם אמרו לי, הסיפור לא נכנס במעלית,
אנחנו צריכים לפרק את זה,
וזה יעלה לך עוד 300 שקל.
ואז אמרתי להם,
תראו מה כתוב בזה, אני לא צריכה לשלם עוד 300 שקל,
כי יש להם כאלה אותיות קטנות וזה, ואז אמרו לי, לא, זה לא נכון וזה, וכזה קצת רבתי איתם על זה, כי כאילו, לא פייר, שילמתי כבר
הובלה 400 שקל, אין שום סיבה שאני אשלם עוד כסף, כאילו, בשביל זה. ואם יש לה שלל, אז שהחנות ישלם להם,
אם הם לא כתבו טוב.
ואז כזה, אחרי שתי דקות, כאילו, ברגע שהם ראו שאני מתחילה להתווכח איתם,
הוא פשוט יצא מהבית והוא התעצבן עליו.
אמר לי, אני עוד למטה, תגידו לי מה לעשות, אני לא איזה,
אני לא מתווכח,
אני אשאיר את הספר ואני אלוהך וזה.
אוקיי, והוא היה צעק עליי, הוא היה רע עליי, כאילו, הוא היה לא נחמל,
והוא אמר לי, הם לא יכולים, הם לא יכולים לדבר עכשיו,
וזה, אוקיי?
כן.
ואז התקשרתי לבעל חנות ודיברתי איתו, כאילו, אמרתי לו גם, כאילו,
לא, הוא דיבר עם שר של טייס וזה, אמרתי לו,
אמרתי לו, אני מפחד מהם, כאילו, אני לבד בבית, תגיד לי,
תדבר איתם אתה,
וזה.
ואז הוא התקשר אליהם, וכנראה הוא דיבר איתם,
וסיכם איתם,
הוא שכנע אותם לקחת ממני רק 200 שקל במקום 300, אוקיי?
ואז כבר, זה היה שבכיתי ודיברתי איתך, וכאילו,
לא רציתי לבכות, כי הם חזרו כזה וביקשו סליחה, ובדיוק אז התקשרתי אליך,
אז הם חזרו וביקשו סליחה, נותן שוב,
הכל טוב,
כאילו,
תעשו את זה.
ואז כאילו, הם עשו את זה ממש יפה, וזהו, הם אמרו לי,
לא, את צריכה להביא לנו רק 200 שקל,
אבל בגלל שבעלי חייל וזה, אז אנחנו נעשה לך רק 200 שקל,
כאילו.
וכאילו, הם עשו את זה, כאילו, הם עושים לי טובה כזה, וזה עצבן אותי, כאילו, גם בכיתי, גם עצבנתם אותי, כאילו,
אל תורידו לי 100 שקל וכאילו תצאו כזה לארג'ין,
זה כאילו קצת עצבן אותי כזה בלב.
כאילו, או שאלתי, קחו כסף או שזה, מה זה, כאילו, זה, ואז,
ואז, כאילו, כבר הוצאתי את ה-300 שקל גם, כאילו, מהע"מ,
ואמרתי להם, לא,
קחו,
קחו, קחו 100 שקל,
כאילו, קחו את כל הכסף.
והם אמרו, לא, לא צריך,
ואמרתי להם, קחו, קחו את זה, אז הוא אמר, טוב, אז אני מחשיב את זה כטיפ.
כאילו, סתם, כאילו, רציתי להרגיש שכאילו הם עושים לי טובה, כי זה היה מעצבן ממש.
ואז החיזית, באתי לשבת אצלהם, כאילו, לא הייתי צריכה להביא להם כזה.
כאילו, לא הגיע להם, גם אם,
כאילו, גם אם בתחושה שלי,
כאילו, זה היה לי יותר נעים להביא את ה-300 שקל,
אבל בסדר, לא משנה, זה רק מהשקל,
אבל סתם לא יודעת למה גם לא התפרשתי.
בגלל שהבאתי להם את המשקל, כאילו.
גם כי הם מתרגו עוד פעם.
כי אני במחזור.
כן.
אז בגלל זה, גם בגלל זה בכיתי.
ואז כאילו ניסיתי לדבר איתך,
אבל לא רציתי שהם אמרו שאני בוכה בגללם,
אז לא דיברתי איתך הרבה,
ואתה חשבת שאני לא מדברת איתך כי אני לומדת או משהו.
נכון.
הייתה ממש עצובה, כי הרגשתי ממש בודדה, שכאילו
בכל הדברים האלה סער לא נמצא,
וכאילו כל הזמן אני מתמודדת עם כל מיני טיפשים כאלה לבנת.
מה?
את גדולה, את יכולה לבנת.
עכשיו נראה כזה,
לא יודעת, פתאום כזה הכל ביחד כזה.
הסעיף אותי גם. אני באמת שמחה בשביל סער שהוא נסע, הבנת? כאילו, מה זה נהנה?
הוא עכשיו טייל כל היום בברוקלין וזה. רגע, רגע, אני מקווה מאוד זה כאלה שאתה נראה לי, טוב? ביי, ביי, ביי.