היא אמרה לי שהיא בצומת.
היי הבא, מה קורה?
מה קורה?
בסדר, מה העניינים?
יופי, הגעתם או אני שומע שעוד לא?
אל תזרוק אותו, חמוד.
מה?
סר זרק פה עניו בהיריון.
עניו בהיריון עם תאומים.
על מה את מדברת?
אבא?
כן.
לא שומעים אותך.
אני שואל, הגעתם?
לא, רק עכשיו אנחנו יוצאים משלשית.
אה.
אתה הגעת?
כן, אנחנו הרי נכנסנו הביתה.
היית מסכן בפקקים?
לא, היה שום פקק.
אמא, היה פקק אחד קטן, היה איזה תאומים דרכים מאוד, זה ממש
הרחמה כאילו ממנו.
אתה שמח שבאת הביתה?
כן, בטח.
יופי.
מבינה, זה הבית שלי, לא כמוך שזה לא הבית שלך פה.
מה?
זה הבית שלי פה, ברור שאני אשמח. לא כמוך שזה כבר לא הבית שלך פה.
מה זה הקיול הזה? לא היה לך שיעור כל השבת?
כאילו כל נסימה, אני מסתעלת.
אני חייבת לישון מהאף בשביל לדבר. אבל בשבת זה לא היה ככה.
נכון.
זה עכשיו נהיה כזה?
כן.
תפתירי איך צריך למחר לרופא.
או מבטיחה, אני אחפש רופא בבאר שבע.
לא כזה קשה.
יש מלא רופאים בבאר שבע.
נמצאים, שיהיה לך רופא משפחה שם, מה?
אני אלך לבית חולים?
לא, הלכתי למכבי, לידך.
בסדר.
לא, באמת, את צריכה ללכת לרופא, מה?
אני מחר בחליל עד שלוש, ואז אולי אני אחפש רופא. את גם יכולה ללכת לחמים.
ביום שני אולי אני כבר באה הביתה שלכם,
או ביום שני או שלישי, אז אולי אני... סליחה שתהיה לך רופא שם.
לא בא לי עדיין.
טוב, אבל את צריכה להיות רופא, יעל. את שבוע מסתובבת עם הדבר הזה.
טוב, אתה הרופא.
אני הרופא, אז אני בתור רופא, ממליצה ללכת לרופא, ואני אקרא לשר ויגיד לה שזה יכריח אותך.
אחריה אחותי.
כן.
טוב.
בסדר, אבוס, אנחנו נוסעים, תכף אנחנו נוסעים את אחות של שרה, ואנחנו נוסעים ביחד איתה.
ל?
מה?
לא הבנתי. אתם נוסעים את אחות של שרה ונוסעים איתה לאן?
לבאר שבע. שנייה, אני הולך לעזור לה.
מי זאת, איילה?
לא, נועה.
אה,
היא חוזרת לצבא, כאילו.
כן.
טוב.
אז יאללה תהיה מעורבן.
ביי, ביי, ביי לילה טוב.