‫שאין יעלית.
‫-היו שעה בוש, מה קורה? ‫-מה עניינים לשיחה יעלית?
‫איפה אתה?
‫בבית.
‫-אה,
מה איתך? ‫-מה יש?
‫מדאגת לך.
סתם תקשיב.
דיברתי עכשיו עם החברת ביטוח, אוקיי? ‫-רגע, למה את לא...
‫לא, סתם, כי לא רציתי להפריע.
‫דיברתי עכשיו עם החברת ביטוח,
‫ואתה זוכר שרציתי שאמרנו ‫שאני אוריד את הביטוח זה ‫ושאני אעשה ביטוח בריאות?
‫-כן.
‫בקיצר, אז עשיתי, אז אמרתי להם, ‫ביטלתי את הביטוח ניחות ‫וביקשתי לעשות את שרת בריאות,
‫והוא עשה לי כזה שאלון, ‫וכן אמרתי את האמת, כאילו, כן, כן.
‫והוא אמר לי בסוף ש...
בסוף, כאילו, ‫לא חתמתי על זה עדיין, ‫כי אני אשאל אותך, וגם רק מחר,
‫הם מחריגים לי כל מה שקשור לסרטן
‫ולבריאות הנפש.
‫לסרטן השארת או לסרטן?
‫סרטן באופן כללי, ‫שאלתי אותו כמה פעמים.
‫-הבנתי.
‫טוב, תני לי, אני מדברת, זה לא דחוף, נכון? ‫לא, זה לא דחוף, פשוט אני אומרת, חוצפנים,
‫מה יצא לי מהביטוח הזה, ‫אז מה הם כן מבטחים לי? ‫-נכון, אז אני מדבר... ‫-זה בעצם הכחלות שיש?
‫בסדר.
ביי, תודה.