תודה רבה, מה העניינים?
מה העניינים, נסיכנית?
אתה ליד יימוש?
כן.
היא לא זמינה.
אה, נראה לי יותר כמו שאלות פה. איזה מעליב, התקשרת אליי בתור סוג ב'?
לא, והיא ממון התקשרה אליי.
נכון, איפה את?
אני פה עם סער, עכשיו אנחנו בדרך לבאר שבע, עכשיו יוצאים משמשית. מה, כבר יצאתם משמשית?
עשינו באר שבע, עשינו בשמשית, שירה.
יעל, עשינו בנועה לעצור בשמשית, אבל לבדוק. לבוא לקפה.
היום יש פה שתי כלבים, לא אחד.
צריכים לבדוק מה שלום קיקה.
לא, לקיקה יש חבר.
אה, באמת?
מזל טוב.
לא, אחות של סער הביאה את הכלב שלה.
את מה הביאה?
את הכלב שלה.
מה?
מתי אתם יוצאים? זה לא יפה לקרוא לבעלה "הכלב שלה".
אנחנו עכשיו בדיוק יוצאים מהיישוב, כאילו אנחנו ברכב כבר.
איפה אתם?
אנחנו עכשיו,
נראה לי, קוראים לה "שמשית"?
לא, אנחנו עוד לא קוראים לה "שמשית".
לא יודע, שירה, איפה אנחנו?
אה, צפי צפוני וסומן.
יעל היא כמוני, היא לא יודעת מה זה כביש 85. הוא ליד יישוב כלנית.
עדיין לא אמר לי כלום?
אז מה? כלנית. אנחנו לא עדים בכל. אה, אתם בצפון ממש. מה, מתי יצאתם?
אנחנו מנצחים אתכם.
בואו נעשה תחרות. תתן
תחרות ולנו נספור עליכם, אבל אנחנו צריכים להגיע יותר רחוק.
תגידי, מה התוכניות שלך השבוע?
ללמוד כמו חמור.
כאילו את תגיעי לירושלים בשביל... לירושלים, לבת-אמש?
לא בשבת.
לא, לא לשבת, לפני.
לא, למה?
סתם,
כי צריך להחליף את הגמרא הזאת שזה בצבע לא נכון אצלך אבל צריך לשלם לאיש. אז בסדר, טוב, לא חשוב.
אולי אני אעבור במהלך שבוע ללמוד בבית.
לא, זה לא משהו ש...
בסדר, ששבוע הבא פשוט.
אני אהיה שבת מיוחדת, שבת הבאה, אני אהיה בבית.
יעל, אוקיי, את מרגישה מבינות והכול?
אמא שואלת איך את מרגישה עם הגלולות והכול?
עדיין בסדר, ברוך השם.
ממש.
כאילו, טיפה יש לי בחינות אבל אני בסדר, סך הכל. אכלת משהו בשבת?
כן, אכלתי.
גם עכשיו אכלתי, שר.
אממ...
זהו, למדתי ביום שישי.
נחית בשבת?
נחתי.
איזה מקורית.
אכלתי.
זהו, אה, שנייה, שר, לקחת את הקופסה של הספורים שלך?
אתה לא לקחת אותה.
יעל, לקחתם את הפעמותים?
כן, נראה לי איזה שנייה. אימא שואלת, לקחתם את הפעמותים.
שנייה, אמא.
טוב, שכחנו משהו בבית, אז אנחנו חוזרים.
רגע, אז א' שעסקו בתחרות, ב',
לקחתם את הפעמותים, אמא שואלת?
לא לקחתי איתי את הפעמותים לשם,
נשארתי אותם בדירה.
אה, אוקיי.
כבר הייתה קרירות או ש...
מה? אני אמרתי שאני לא רוצה להיסחב איתם כל פעם לשבת.
כן, הגיוני.
כאילו, חבל, הם פשוט יאבדו לי כזה בסוף.
נכון.
כאילו, בסדר, זה יהיה לנו בבית, כאילו, בעזרת השם, ואין שיחסן יהודי. רגע, אז עכשיו אתם חוזרים לשמשית?
כן, לא, אנחנו בשער של היישוב.
אה, לא, לא טבעי.
טוב, אז יאללה.
איך היה לכם בשבת? איך היה לכם?
בסדר. איזה כיף, היה כיף. אימא אומרת שיהיה כיף.
איזה כיף. מה, וזהו, שמי הסיימת? כן, אז היום ככה הרבה קטעים וחדר תהיה אמנחת ומתרווקת.
איזה כיף, אימוש. כל שבת את מתרווקת למקום אחר.
תקשיבי. נאי אמרו שהם ממש רוצים שתבואי אליהם עם צער ומכניס נאום.
כי נכון שחסר לך דברים לעשות בחיים?
כן.
אז הם דאגו, אז הם אמרו שתבואי איתם.
אם יהיה לי משעמם, אני אעבור לנאי עין-סהר לשים את זה. ותעברי במקרה בקשת, יא.
לא, הם אמרו שבאמת תעבור לנו.
יאלוש.
יאלוש, ביי איתך.
אף משפט נהנית או סבלת?
היה בסדר.
תקשיבי, יעל, אבא שם כיכא והצריגת כולם, עשת שתיים, זה הפתיע בידר.
בטוח,
בטוח.
בטוח? מזל שהוא היה אחרת היה משמין בגמרי.
בטוח.
רגע, סירוס, איך היה לך?
וואי, ממש, כי יביאו את קרובי עם הסבבה, זה מה?
כן, כן. זה בהחלט שנייה.
זה מזל שנזכרתי. יעל, דאג, דאג, דאג.
אני אמסור לו.
יש לך שר עשר חדש.
יש לכם בחזרה, לבומות. יעל, עברנו מקום שנקרא רביד.
רביד. רביד? רביד, לא רביד.
היא יודעת.
לא, לשר פשוט יש חבר רביד.
מה?
טוב, יעלו, אני אדבר איתכם עוד, ו... ביי. ביי, ביי, יעקב.