לקראת כאילו. יעל, יעל, מי, מי?
היי, מה קורה? איפה אתם? אנחנו עוד עשר דקות, מיקי.
אה, קוראה. כבר היו דחופה?
לא, אנחנו עד עכשיו הגענו. הייתי רציתי לשאול אותך אם יש מנחה. הם התפללו כבר מנחה?
אני התפללתי מנחה, אבל גלעד עוד לא.
אז גלעד, אולי הייתי נשאל בקבוצה של המשפחה אם התפללו מנחה?
אני אשאל.
אבל למה את לא מסתכלת?
אבל יעל, יעל, עד שנגיע כבר, כאילו יהיה...
הם ירצו להתחיל חופה, את מבינה? זה לא יהיה... אי אפשר לעשות את זה כשיש חופה.
או כשמנסים כזה להתחיל, ואז פתאום אנחנו נתקעים עם מנחה.
כן.
אז כאילו, אז כאילו, מה, אתר צריך כאילו?
לא, רק לעובדי האתר. אבא, איפה אנחנו הולכים למקום ההזוי הזה?
מה, מה? הגעת?
יש שם חניון עם העורף הזה.
אני לא נגיד לך חתיכה.
יעל, כשתגעי, כשתיכנסו, תעדכנו.
תיכנסו ותנסו לנו מהסיטואציה. אולי כן רלוונטי מדחם, אבל זה, כאילו, כן.
בבקשה.
רבי שטרן, זה לא בעיה לחנות באדם מהעיסור?
בבקשה.
לא, אני עסקה בכל מי שטרן.
לראות את מי.
תעשו.
אמא שלי אמרת שיש חניון בחטף השער שטונה.
יעל, יעל, אנחנו סיימנו מתרגשים לראות אתכם.
תראה לי, את הזדקנת, את לא סוגרת את הטלפון.
עכשיו, כשמתחתנים, עד נהיה את אימא.
נסויין.
תודה רבה.