אלה את חושבת שאני לא קבעתי אצל גברה נכון?
כן אני קבעתי לא אני כאילו לא רק את הולכת כן למה הם שלחו לך תור כאילו? לא לא לא שלחו לי
אני מדברת בטלפון
מה איך אומרת?
רגע רגע רגע אבא כן
אמא אומרת שאנחנו הולכים רק בחמש
טוב תקשיבי מה שער הביא לך?
מה?
מה שער הביא לך?
שנייה
אני הולכת לז'אן כי כואב לי הראש מה שער הביא לך מתנה?
מלא קרמים שווים איזה חמוד טוב טוב ביי אוש
אבוש כן מאמי סליחה שהייתי משוגעת עכשיו את לא היית משוגעת בכלל?
מה היא משוגעת?
הייתי מעצבנת לא לא יודע לא יודעת מי עצבנת אותי לא עצבנת
אוקיי אבל אני שמחה שלא אמרת לשר אפילו שאתה חושב שכן בסדר גמור אין שום בעיה לא חייבת לה אולי בהזדמנות פשוט אני מרגישה שעכשיו זה זמן לא טוב
זה בסדר גמור הבעיה לא הייתה להלכין לשר
הבעיה שלי היא שאני מרגיש חוסר תקשורת זה הכל
וכשאנשים סובלים מזה זה כל מה שאני אמרתי אבל לא אז לא יש לה בעיה בתקשורת
יש לה בעיה בתקשורת אבל לכולם אין דבר כזה למישהו יש בעיה בתקשורת
יש לכולם בעיה בתקשורת כי תקשורת זה בין שני בני אדם
אז אני אמרתי טוב אולי נגיד לשר והוא יגיד לי אם את לא שנעלבת כי למרות שאת בטוחה שהיא יודעת שנעלב
אני בטוח שהיא לא יודעת שאת שוכבת בבוכה בגלל זה אני בטוח מאה אחוז
אז אולי ואני יודעת אולי אני טועה אבל אני די בטוח בזה ואם היא הייתה יודעת
אז היא הייתה אומרת לא אני לא התכוונתי שום דבר רע פשוט זה עצבן אותי שכאילו
הולכים מאחורי הגב שלי לא משנה משהו כזה זה הכל זה כל מה שאני אמרתי
עכשיו יכול להיות שאתה תגידי לא אז אני לא רוצה להציע נוצר אבל זה כל מה שאני אמרתי אני מרגיש
שכותבים לו וואטסאפ אז היא אומרת את אומרת לא נעים היא חושבת שהמתנצלת כאילו
שכאילו היא חושבת שהיא חושבת שהיא אשיג משהו רע ועכשיו היא מנצלת אז היא בסדר עם זה
את מנסה להגיד לה שאת כאילו ממש נעלבת ממנה והיא לא יודעת את זה אולי היא כן יודעת את זה והיא רשאית אולי אני לא יודע אבל יכול להיות שהיא לא יודעת את זה
ואין לה דרך לדעת את זה
וכאילו אז נהיה בעיה ואז היא עצובה ואז אפילו שאת חושבת שלא את אחרי זה כועסת עליה בלב והיא מרגישה את זה ואז נהיה כל מיני בעיות
סתם סתם בשביל קיום אז חשבתי שאולי לשתף אותה
בזה שבאיזשהו אופן בזה שאת מרגישה שנפגעת זה הכל ואת זה את מביאים לו אז לא אני לא מכריח
כן אבל אתה מבין שלהגיד לאבא שלי שיגיד לסער שיגיד לה זה בדיוק לא חושבת אבל אבל אבל שוב פעם היא כאילו אומרת תגידי לי ישירות
אז באמת אני באמת הדבר הכי טוב היה
להגיד לך ישירות להגיד לה ישירות
תגידי אבל לא בוואטסאפ
נערים לי טלפון ותהיה לך מותחת דברי איתה מלא
תגידי לה שממש נעלב ואני מבטיח, אני לא מבטיח אבל אני בטוח
די בטוח שהיא תגיד לא ממש לא התכוונתי להעליב אני נראה לי סרט שנעלב
אני פשוט נלחה עצפי או משהו כזה
זה מה שהיא תגיד והיא לא תבין לי בדיוק מה היא אמרה וזה לא כזה משנה
אבל היא כתובה בוואטסאפ ואז היא כזה חושבת על זה ונתחת את זה בדיוק כמו שאת חושבת על זה ונתחת את זה
אז כאילו מה אני אגיד לך זה לפי דעתי גרוע אבל בגלל שאת לא רצית להגיד לך אמרתי בוא נעשה את זה
אז זה מעצבן אותי שאתה לא אומר כן זה באמת לא יפה שהיא עושה את זה
אני מבין אבל
כאילו
את חושבת שאני חושב שזה יפה שהיא עושה את זה?
לא אבל אני רוצה שתגיד שזה באמת לא יפה שאני לא ממציאה
אבל אני אף אחד לא חושב שהיא ממציאה
אף אחד אני צריכה שתתקף אותי אבל
לתקף אותך שמה? מה לתקף אותך? שזה לא נעים לי
אני יודע אבל אמרתי לך
שאני מבין אותך
בסך הכל מה שווה לתקף אותך שלא נעים לך להגיד לך תמשיכי לבכות
איזה מין פתרון זה? מה זה נותן? אני לא צריכה פתרון
אני לא צריכה פתרון אני רק צריכה ש...
שתבין למה אני בוכה אני מבין בדיוק למה את בוכה וגם אמרתי לך את זה
ואני מבין אבל אני גם כן אני לא אני תקשיב
כשאני רואה בגלל שאני מבין למה את בוכה
אני מנסה אני לא יכול אני רוצה שאני אגיד אוקיי את צודקת שאת בוכה
תמשיכי לבכות זהו אני לא יכול אני לא יכול לעשות את זה
זה לא זה אני פשוט אני מצטער אלא אני
חושבת שעכשיו זה הזמן לפתור דברים כאלה מה מה אני לא חושבת שעכשיו זה הזמן לפתור דברים כאלה
אז מתי זה הזמן?
אני לא יודעת אני לא חושבת שזה הזמן עכשיו אני
אני לא יכולה עכשיו
בסדר אני לא יכולה להגיד לך בתלונות יעל בסדר גמור שאת לא יכולה את לא חייבת כלום
אני מבין למה את בוכה
אני חושב שהבעיה היא ממש ממש פתירה גם מה שיכול להיות שהבעיה היא ממש ממש פתירה
ושעצוב שאת
ולוסיאנה כאילו באיזשהו חיכוך שאתם אפילו לא מדברות על החיכוך
ובערב חתונה שלכם
ואני לא יכול פשוט אני יכול להגיד לך אני באמת אומר לך
אני מבין למה את עצובה אני מבין שאני מכנסת אני מבין את החרדות לגמרי
אבל אני לא יכול לעצור בזה אני לא יכול להגיד אז אוקיי אז פשוט תתקבלי פה ותבקיא ותהיי מסכן אני לא יכול לעשות את זה
כשאני חושב שאפשר לפתור את זה אני אומר את זה בהתנצלות לא באמת בהתנצלות יש לי בעיה פסיכולוגית אני לא יכול להגיד לך
אוקיי באמת המסכנה היא באמת רשאית החומות שלך וכאילו היא ממש לא בסדר
ואת לגמרי בסדר ואת צודקת והיא פשוט מגעילה אני לא יכול לעשות את זה כי אני לא יכול
אז פשוט תתקבלי פה ותבקיא כי יהיה מה לעשות כי עם שר את לא יכולה לדבר כי זה
שבעת הימים של זה ועם נוסיאן את לא יכולה לדבר כי אולי היא תיפגע ואת לא רוצה לפתור את הנושא עכשיו
אז קשה לי בלי להציע אפילו איזשהו כיוון מה אני אגיד לך קשה לי אני לא אני
זה בעיה שלי אני מקבל את זה שזה בעיה שלי
כן אני פשוט אומרת לך מה אני צריכה עכשיו אני מבין אני מבין אני כנראה צריכה שפשוט תכיל את זה מה?
צריכה שפשוט תכיל את זה
אז אני יכול להכיל את זה ואני מכיל את זה אבל אני לא יכול להסתפק בלהכיל את זה אני לא יכול להסתפק בלהכיל את זה אוקיי אני אשמח שתעזור לי לפתור את הדברים האלה לא עכשיו זה לא הזמן
אני לא פותחת על זה בדברים כאלה אני מבין
אז תגידי לי אז תגידי לי לא אני לא רוצה עכשיו לעשות את הפתרון שלך לא
מכל מיני סיבות ואולי אני אפילו אגיד לך אולי בכל זאת כדאי אולי אני אגיד לך את זה
ואז תגידי לי לא אני פשוט לא רוצה ודיי זה לא קשור זה לא סותר את ההכלה
נדמה לי נדמה לי
שזה לא סותר את ההכלה
זה לא כי מה שנצא מהסיפור הזה שבעיה שמנתי עכשיו אנחנו לא פתרו את זה מה זה מה זה מרגישה לי מה מה ההגיעה שמתייח?
מה ההגיעה שמתייחס? אנחנו לא פותחים את המריבה את מתחילה לבחור אותך אני לא מבין מה את אומרת מה היא באשמתי עכשיו אני עצובה והיא כולה תמים והיא לא הבינה בכלל שהיא פגעה בי והיא לא הבינה בכלל שזה לא נעים לי הסיטואציה
היא בכלל לא הבינה ולא התכוונה לשום דבר רע
ורק באשמתי שאין לי עכשיו כוחות נפש להתחיל להתקשר אליה ולהגיד לה נפגעתי ממך אני רוצה שתתנצלי
אז באשמתי זו כל הסיטואציה וזה לא נעים לי עכשיו
אז תשמעי נסיכה שלי
באופן כללי בחיים אני אני באופן איפטרי פשוט
אני שוב פעם איזה נכות
לא מעניין אותי אשמה
של מי שלי אבל אותי מעניין אני מבין
אני מבין אני לא אמרתי אמרתי מי חוץ שלי
אני איך זה עוזר שהיא אשמה או לא אשמה אני לא יודע או את אשמה
אני לא יודע
אתה אומר שאני אשמה לא אני לא אומר שאת אשמה בכלל אתה לא מתכוון להגיד את זה כי לך זה לא משנה אבל זה מה שאתה אומר למה זה מה שאומר איך זה מה שאני אומר איך זה מה שאני אומר
תסבירי לי אני שואל שאני עושה בעיית תקשורת
אני לא אמרתי שאת עושה בעיית תקשורת
אמרתי שיש בעיית תקשורת נכון זה לא אותו דבר כמו שאתה עושה בעיית תקשורת תסבירי לי באמת אני רוצה להבין
איך
מהדברים שאמרתי באיזשהו אופן אני שואל באמת בשביל לדעת
את באיזשהו אופן מבינה שאני חושב שאת אשמה
את מקודם צעקת עליי ועל אמא שלנו לא צעקתי עלייך בכלל
צעקתי על אמא כי היא לא אומרת לי אני לא מסכימה
זה אלא היא תדבר שטויות וכאילו אז מה בסדר אז אני אשתוק
באמת אז אני אשתוק.
אז אני אשתוק.
לא הבנתי למה את תשתקי אני לא פשוט. אני אשתוק כי כל פעם שאני קצת נלחצת או בוכה או נעלבת מחמודי וזה אז כאילו זה איכשהו הופך להיות מריבה שאמא מתחילה לצעוק עליך אז אין לי מי שיחיל את זה כי אני
אם אני אבכה אני יודעת שככה זה ייגמר
אז אני פשוט
אין לי מי שיאכיל את זה ואני צריכה להתחיל בשבוע שיתחילו את זה
כן אני מבין
אם כל פעם שאני אגיד משהו אם את תתחיל לצעוק שזה עולה כסף אז את פשוט לא יכולה להגיד כלום. את באמת לא יכולה
או שאת לא יכולה או שלא תתרגשי מזה אבל כיוון שקשה לך לא להתרגש מזה
אז כן אני מבין אותך לגמרי. אני מבינה שכולם מתואגים וגם לוסיאנה בלחץ וגם אימה בלחץ וכולם בלחץ. אני לא מצליחה סליחה
אני אולי באיזשהו משהו פסיכולוגי בפנים אבל אני בכלל אפילו
לא קצת לא בלחץ עוד לא כולם בלחץ.
אני מבינה שאימא בלחץ ושל לוסיאנה בלחץ
אבל ארבע דברים להם שהתגברו על עצמם.
נו אבל אף אחד לא אמר לך שאת צריכה לצפות ממנו משהו כאילו
אני לא שוב פעם את כל הזמן הופכת את זה למשהו שהוא אשמתך או לא אשמתך.
זה לא אשמתך ברור שזה לא אשמתך.
אפילו אמרתי אפילו תקשיבי אני חושב שאני חושב על זה לא חושב על זה
אבל אם מישהו אשם ברור שהיא אשמה יוסיאנה אין בכלל שאלה.
מה הסיפור שלה רוצים לעזור לה רוצים לעשות
שאלה אפילו זה זה כאילו למה את נכנסת בי על זה תתכנסי לאמא תרבי עם אמא. אני מבין נכון אז ברור אז ברור תקשיבי תקשיבי אז נכון אז ההפך אני אמרתי את זה נכון?
אז ברור שאני חושב שהיא אשמה אם יש לזה איזשהו ערך.
ברור שאני חושב שהיא אשמה.
אמרתי את זה.
וגם אמרתי שהיא בלחץ וזה וזה ברור.
וגם אמרתי שהיא כל כך לחוצה ממה אנשים יחשבו עליה.
ברור שהיא אשמה.
אין איזה שאלה.
אבל את מה זה פותר?
את מה זה פותר? זה לא פותר כלום אז את תמשיכי את התשובה.
אין לי בעיה עכשיו אבל.
מה?
אין בעיה אז פפרתי את זה כביכול. אמרתי לה אז סבבה סליחה סליחה אני מתפארת.
לא אבל אבל אבל היא לא אמרה לך שום מילה טובה כמו שאמרת והיא אפילו לא ענתה לך על זה אז כן יש בעיה.
אבל מה אני יכולה לעשות?
להכריח אותה? רגע רגע רגע.
אז אני אז אני לא יודע אני לא יודע אם יש מה לעשות.
אני לא יודע אם יש מה לעשות.
אבל אולי אני חושב אני מנסה לחשוב במצב כזה.
אולי כן יש מה לעשות.
אולי נבהיר לה את המצב.
אולי נבהיר לה את המצב דרך פרוקסי,
דרך בן אדם באמצע למשל שר באיזה צורה עדינה.
אולי זה. אולי לא. אולי לא. אולי תגידי זה לא טוב לי בגלל איזו סיבה.
אבל אני לא יכול להימנע מלחשוב על איזשהו פתרון. כי אחרת יש בעיה,
ומבחינתך היא העליבה אותך,
והיא באמת העליבה אותך, והיא באמת אשמה. אז א',
באמת לא יהיה סיוט
עלול להיות סיוט השבת הזאת.
עלול להיות סיוט,
את יודעת מה? אפילו לא קשור אלימא, ולא קשור אליי, ולא קשור אל כלום. אבא שלי,
עם חוסר הטקט שלו,
והיא עם חוסר הטקט שלה,
יכולים להיכנס למלחמת עולם שם.
נכון. נכון, וזה יהיה לא נעים לאף אחד.
כל פעם אשמתי שהזמנתי צבא. לא, תפסיקי עם האשמתך.
כל פעם שהזמנתי צבא. לא, לא נכון.
לא נכון.
בכלל לא נכון.
הכל בגלל שהיא לא עושה מה שהיא צריכה לעשות.
כל מה שאני אומר שיכול להיות שהיא לא עושה את מה שהיא צריכה לעשות,
בגלל לחץ, בגלל שהיא לא מבינה, אלה דברים שיכולים להיות. היא לא מבינה.
נכון, אז איך היא תבין? מה היא לא מבינה שסר ואני לא יכולים לישון באותה מיטה?
מה היא לא מבינה? אבל איך היא תבין אם לא יגידו לה?
היא מביאה אותי להגיד לה. אני מבין, ולכן הצעתי אולי שהשר יעשה את זה.
אולי אפשר לדבר איתה באיזה צורה, אני אדבר איתה באיזה צורה עדינה דרך אגב על איזה משהו.
אולי לא, אולי אין מה לעשות וזה החיים.
אבל אולי כן.
כל מה שאני אומר, היא לא מבינה,
תקשיבי, בסוף היא כן גרה,
ובסוף יש הרבה דברים שהיא לא יודעת.
רענן, מילא, הוא למד מלא תורה, היא לא.
אז שתהיה קצת יותר עם ענווה.
אבל היא לא עם ענווה,
והיא לא יודעת.
יודעת כמה אנשים בארץ אין להם מושג שיש בעיה במיטה אחת?
רוב האנשים בארץ, הם לא מרגישים שהם לא ענוויים, את לא אמרת לה.
מה זאת אומרת ענווה? ענווה, אם את היית אומרת לה, תשמעי, לוסיאנה,
אנחנו לא יכולים לישון באותה מיטה,
אנחנו נוהגים, לא יהיה שם באותה מיטה,
והיא תגיד,
כאילו במיוחד לא כשאני נדע, והיא תגיד, לא, לא אכפת לי.
זה חוסר ענווה.
אבל את לא אמרת לה את זה.
את לא אמרת לה את זה, אז איך היא אמורה לגעת?
איך היא אמורה?
אני באתי להגיד, אוקיי, כנראה באמת יש משהו שלא נוח להם ולא נעים להם להגיד. אולי אני אשאל את יעל,
הבנתי שהמשפחה שלך מחפשת אותו פה.
אבל היא לא, אבל זה,
היא עשית איזושהי בעיה, אבל היא לא, אבל היא לא יודעת, אבל, זה ענווה, ענווה, לא, אבל היא לא יודעת שיש משהו לייעל, איך היא אמרה, תקשיבי, אני בחיים לא היה עולה בדעתי את זה.
ענווה זה לחשוב שאולי היא לא הבינה, ולא,
היא הבינה ואנחנו, אבל מה היא לא הבינה? את אמרת לה, מה אמרת לה? היא לא הבינה.
שמה?
שיש בעיה כנראה. איך היא אמורה להבין את זה?
כי אנשים מנסים לחפש פתרון מאחורי הראש שלה.
היא חושבת שאנחנו מתלוננים שאין מקום, זה מה שהיא חושבת, לא עולה בדעתה.
אין אף אחד בעולם שבגלל זה היה עולה בדעתו,
שאת לא יכולה לישון במיטה אחת עם,
או שאת לא רוצה... כן, כי אין מקום, אין מקום, באמת אין מקום.
אני מבין, אבל היא חושבת שזאת הבעיה, והיא חושבת שיש מקום.
כן.
אבל שוב פעם,
איך אפשר להסיק מזה שמישהו אומר שקצת דחוס, כמו שהיא אמרה,
מכאן להסיק שיש לך בעיה לישון במיטה אחת עם סער, או שלסער יש בעיה. איך סער בכלל אמור לדעת שזה הולך להיות?
איך סער אמור לדעת שזה מה שהולך להיות?
מה הולך להיות?
שהולך במיטה אחת לשניכם.
היא אמרה לנו את זה.
הוא שמע?
כן. מה אמרת לו על זה?
אני לא יודעת, אולי הוא בכלל לא יודע, הוא לא הלך לישון. אז אני אומר לך, הוא לא יודע,
הוא לא חושב על הדברים האלה בכלל.
הבעיה, אז שילך למדריכתנים.
אבל למדריכתנים, איך למדריכתנים יעלה בדעתו שזה מה שיש?
שילמד למד אותו שאנחנו לא יכולים לישון באותה מיטה. הוא לא יודע את זה,
והוא לא יודע שזה מיטה אחת.
אולי, אולי, אולי כולם... נכון, נכון, נכון. אז הנה הפתרון שלך.
זה הפתרון.
לדבר עם מדריך חתנים ולהסביר לו שזה המצב, והוא יגיד לה... זה לא מה שאמרתי, אבל לא משנה.
אני יודע שזה לא מה שאמרת.
זה פתרון שאני מציע.
אז לא, ואל תציע לו את זה. אני לא מציע לכלום. תקשיבי, אני לא אומר מילה על שר בלי שאת אומרת לי, אוקיי?
בשום הקשר, גם לא ללוסיאנה וגם לא לרענן, על כלום.
לא עצבן אותי שלוסיאנה לא מעוניינת לתקשר עם אמא שלי בשום דרך.
היא דוחפת אותה החוצה.
אמא כל כך רוצה להיות חלק.
היא לא נותנת לה.
היא לא מוכנה.
הנה, עכשיו אמרת לי משפט, נכון?
היא תחליט הקייטרינג,
היא תחליט מה יהיה, היא תדחוף אתכם על מיטה וחצי. לא צריך להבין.
קצת צעק, אתה לא שם זוג נשוי גבוה ו...
על מיטה וחצי, אתה לא עושה את זה.
אתה לא יכול לדמיין אותך בקטעים,
חמותי שמה אותי 20 שנה על מיטה וחצי עם אשתי.
20 שנה.
אתה באמת לא סובל אותה, יופי.
לא, אני לא לא סובל אותה, כאילו זה לא הנקודה, זה לא קשור.
אני אומר, אנשים דפוקים בכל מיני סבסורות דרכים וכל מיני צורות,
וגם אני דפוק בכל מיני צורות,
גם אני אין דפוקה בכל מיני צורות.
באמת, נראית לי חמות גרועה, ואני מברסת, וגם לי יש חמות גרועה, זהו.
אוקיי.
אז זה לא...
יאללה,
אני מבטיח לך שסער לא רוצה לעבור על ההלכה בעניין הזה.
אני מבטיח לך שזאת היא, איך קוראים לה?
לוסיאנה, לא חשבה על העניין הזה. עכשיו, תקשיבי, יאללה,
את, עד לרגע זה,
לא אמרת לי את ההרגשה הזאת של אימא, שלא ידעתי עליה, גם היא לא אמרה לי.
שלוסיאנה דוחפת אותה מהכל ולא מתקשרת איתה, אני לא ידעתי את זה.
אני לא ידעתי את זה.
איך אני יכול לדעת את זה אם לא יגידו לי? אני לא יודע.
כל מה שאני יודע זה שאימא לא מוכנה להגיד כלום ללוסיאנה
על שום נושא.
אולי זה לא קשור ללוסיאנה, אני יכול להתקשר, אני אבא יכול להתקשר לרענן, להגיד שמעתי ששמתם אותנו במיטה או את הילדים במיטה זורקות. לא, עכשיו אפשר לעשות את זה כבר.
אפשר לעשות מה שרוצים.
אני מבקשת שלא.
אני לא, אבל אני אומר, זה דבר ש אפשר לעשות.
יופי, אז אני מסביר לך שאי אפשר. אוקיי, בסדר, אי אפשר אז אי אפשר.
זה לגיטימי שאי אפשר, ולגיטימי שתגידי שאי אפשר, ולגיטימי שאתה, תחשבי שאי אפשר גם אם אפשר.
הכל טוב.
אני רק לא יכול להימנע מלהציע.
אוקיי, אז אתה בסדר גמור. לא העניין שאני בסדר, אני לא בסדר. נגיד שאני לא בסדר, אני אומר, אני לא יכול להימנע מלהציע, זה לא אומר שאני... אוקיי, אוקיי, אז אתה מציע, אתה מציע, אתה יודע. זה לא אומר שאני לא מכיל.
זה הכל.
זה לא אומר שאני לא מכיל.
זה לא אומר שאני חושב שאתה אשמה. זה לא אומר שכלום.
זה רק אומר מה שאני אומר.
זה ממש לא אומר שאני לא מכיל אותך.
זה ממש לא אומר שאני לא חושב שאת צודקת.
כל מה שזה אומר זה שיש בעיה,
אני רואה פתרון אפשרי,
אני מעלה אותו, זה הכל.
אני לא רוצה שתהיה עצובה,
אני לא רוצה שהיא תהיה חמות גרועה,
אני לא רוצה לישון במיטה וחצי,
אני לא רוצה שהיא תרגיש שדוחפים אותה,
אני לא רוצה שאמא תרגיש שדוחפים אותה,
אני לא רוצה את כל הדברים האלה.
אז אני אחפש פתרון.
אבל אם אי אפשר, למשל, לדבר עם שר, אבל אם אי אפשר, או שאת לא רוצה, זה בסדר גם אם את לא רוצה, זה לא חייב להיות הגיוני.
זה לא חייב להיות לא הגיוני, זה לא חייב להיות כלום.
זה שאת לא רוצה, זה מספיק
בשביל לא לעשות את זה.
הלו?
כן, אני מבינה.
זהו, זה מספיק אפילו לעשות את זה.
אבל את צריכה, זה גם צריך להיות רגיל, אני לא רוצה אבא.
לא רוצה, אז אני אגיד לך, לא, אוקיי.
סער במקרה היה פה, הוא גם גבר,
אני בטוח שהוא היה מבין בדיוק מה שאני אמרתי,
וזהו, אני חושב שסער קצת נדפק מזה שאת לא מדברת על זה.
קיסר, אני לא יודע את זה, אבל הוא עלול להיכנס ללחץ
שתגיעו לשבת שבע ברכות ואתם תהיו באותה מיטה, ואולי הוא מחמיר מאוד בעניין הזה.
ואז יהיה לו מריבה עם אמא שלו, והיא מריבה עם הכל, והיא צריכה להזיז את כולם וזה.
אז כאילו,
אני לא רואה איזה חוכמה גדולה למנוע ממנו לדעת את זה.
אבל זה לא... לא, אני ניסיתי לדבר איתו, אז הוא לא הבין.
מה זאת אומרת? אז שאלתי, מה אמרתי? לא זוכרת, לא זוכרת, לא רוצה למצוא לזה עכשיו פתרון,
אני לא רוצה, די.
למה את כועסת עליי?
אני לא רוצה למצוא לזה עכשיו זה הפתרון. אני מבין, אבל למה את כועסת עליי? אני מדבר איתך? אני לא יודעת, כי משהו מעצבן אותי, אני לא יודעת מה, אני לא יודעת מה.
את לחוצה מהחתונה, זה בסדר.
זה בסדר, אבל להוציא את זה עליי, זה כאילו לא לעניין.
אז אני מצטערת,
אז אני לא רוצה לדבר איתך עכשיו, כי אני עצבנית,
ואני לא רוצה לדבר איתך. אבל אני לא מכת אותך לדבר איתי, את תקצבת עליי.
אני הולך לך בית, כי אני עצבנית ואני לא רוצה להוציא את זה עליך.
מותק, זה בסדר גמור, אני לא מכריע, זה בסדר, זה בסדר, אני אוהב אותך,
ואת לא חייבת לדבר איתי, אני בכלל, בכלל לא מנסה להכריח אותך לדבר איתי.
אני מבין שאת עצבנית ושלא בא לך לדבר איתי, אני מבין את זה.
אני לא, זה בסדר.
ואם פתאום עכשיו, בעוד שתי דקות, כשאני חושבת לדבר איתי, תכף יתקשר אליי שוב, זה בסדר, הכל טוב, הכל טוב.
ממש הכל טוב.
ומותר לך מבחינה הלכתית בסיטואציה הזאת לישון במיטה צמודה.
נכון? זה לא מיטה צמודה, זה מיטת יחיד של ילד.
אני לא מאמין שתשימו אתכם במיטת יחיד של ילד.
לא מאמין, שתשים זוג כלשהו. אתה צריך להאמין, אני שמעתי את זה, סבבה?
שמה, מה שמעת?
תשיג לשים אותנו במיטת יחיד של ילד.
היא אמרה לך את אליה המילים?
לא, היא אמרה לי, במיטה שלי שלי לא.
היא אמרה לי, נשים מזרון על הרצפה גם.
זה מה שהיא אמרה אולי.
זה מה שהיא אמרה.
היא אמרה מטומטמת את צריכה להיות בשביל לשים מזרון על הרצפה בלילה אחרי שהתחתנו.
כמה מטומטמת את יכולה להיות?
המיטה שלו היא מה, היא ספפה?
לא, היא מיטה כמו בחדר שלי.
יופי.
אז הנה, טוב, אני לא רוצה להגיד טוב, אוקיי.
יעל,
זה בסדר שאת זמנית עליי,
זה בסדר שאת כועסת
עליי גם.
כאילו,
זה שטות, אבל אני לא, זה בסדר גמור.
ואת לא חייבת לדבר איתי,
את ממש לא חייבת לדבר איתי,
ואם היא מתעסקת לדבר איתי,
אז, אז, אז אהההה, אז את יכולה לדבר איתי, ואם נמאס לך לדבר איתי, תגיד לי, נמאס לי כרגע לדבר איתך, אני לא רוצה לדבר איתך, וגם בסדר.
כל מה שאני אומר זה, אל תכעסי עליי, כי אני לא עושה,
לא מנסה לעשות דבר רע.
ואני אגיד לך עוד משהו,
אני חושב שכדאי שבכל המערכת הזאת,
יהיה,
מבחינה חיצונית, כאילו,
יהיה בן אדם אחד שלא לחוץ ואיפטרי.
אני חושב שזה לא יזיק לכל העסק.
וזהו, זהו.
מי הבן אדם הזה?
מה?
מי הבן אדם הזה? אני.
אוקיי.
אני.
אז לא היינו לחוץ,
ובסופו של דבר סער החליט שהוא רוצה יותר כסף, זה לא אימא שלא החליטה,
נכון?
סער רצה את האוכל,
סער גם לא התלהב מהאוכל בכלל אצל אבי, נכון?
יעלה.
נכון. יופי.
אז סער,
הוא החליט, אני לא יודע, אולי אימא שלו גם דחפה אותו לזה,
אבל הוא החליט את זה.
סער רצה את זה, סער משלם על זה,
סער שמח מזה.
את לא נגד זה,
את לא מתה על האוכל של אבי,
נכון?
אז זה לא שדחפו אותך, אימא דחפו,
כי אימא מפחדת שהיא תעמוד בפני בור כספי, זה הכל.
אבל היא לא מבינה שזה בדיוק ההפך.
אבל בדיוק ההפך.
בגלל שאם זה בא מסער ובא מלוסיאנה,
אז אף אחד לא יכול לבוא אליה ולהגיד לה תשלמי.
נכון?
נכון.
אז אמא נלחצת כשהיא שומעת סכומים בכלל,
לא משנה מה הסכומים.
אמא נלחצת מ-30 שקל,
אמא נלחצת מ-130 אלף שקל.
זה לא משנה, זה בעולם הפסיכולוגי.
וזה ככה, כמו שלי יש שיגעונות,
כמו שלסוסיאנה יש שיגעונות,
גם לך יש שיגעונות,
אז גם לאימא שלך יש שיגעונות.
וכל אחד יש שיגעונות.
אבל אמא צריכה להילחץ פי אלף, נגיד מהחתונה של שירה,
שיהיה 270 שקל,
לעומת 350 שקל שיהיה החתונה שלך.
כי זה אמא צריכה להביא את הכסף,
ואחדות צריכים להביא את הכסף,
וזה אמא לא צריכה להביא את הכסף, או לא את כל הכסף, איזשהו סכום קטן וזהו.
אבל זה לא רציני.
יאללה, אתה לא מבין שלא אכפת לי מהסידורי שינות?
פשוט מבאס אותי שזה מה שהיא בחרה לעשות השבוע.
מכל ההודעות ש... מבאס אותך שמה? מבאס אותך שמה? מבאס אותך שמה? מבאס אותך שמה? שזה ההודעה שהיא בחרה לשלוח לי השבוע מכל ההודעות.
לא אכפת לי מהסידורי שינות.
אני מבין, אני מבין. עוררת לך את זה, אתה מתחיל לחפש לי פתרונות לסידורי שינות? לא, לא, לא, לא, לא, לא, לא, לא, סליחה, סליחה.
לא הסידורי שינה הם הבעיה ולא פתרון של הסידורי שינה הם הפתרון.
זה ברור לי.
בלי קשר יש בעיה של סידורי שינה ויש פתרון לבצורי שינה.
טוב לא. רגע, רגע, רגע.
העלית את זה, אז עניתי על זה.
אבל זה לא העניין. העניין הוא מההתחלה שאני אמרתי שיש, אולי, אולי, אני לא אומר שזה האמת.
אני באמת לא אומר שזה האמת. לא,
גם זה לא הבעיה.
שיש? זה גם לא הבעיה.
מה, מה אני הולך להגיד?
שיש בעיות תקשורת.
נכון, צודקת.
שיש, שאנחנו נגיד שיש בעיית תקשורת,
אבל במובן, אז לא במובן שאתם לא מתקשרים,
אלא במובן שאת פגועה מההודעה שלה,
והיא צריכה הודעה פוגעת.
אני לא פגועה מההודעה,
אני פגועה בעצם זה שזה מה שהיא בוחרת לשלוח לי.
נכון, מההודעה שיש לך... זה אותי אוכל להתעסק איתי השבוע.
אני מבין.
אני מבין לגמרי, ואת צודקת. תעזבי אותי, תעזבי אותי. אבל היא לא, אבל, אבל, אבל, אבל היא לא בחרה לשלוח את זה, נכון?
פתאום, לא.
היא לא חשבה, זה לא שהיא חשבה איזו הודעה פוגענית היא יכולה לשלוח לך, ושהיא יכולה לתת את זה.
אלא פתאום הגיעו אליה השכנות,
שהיא מסתבר מתביישת מהן בטירוף,
ואומרת, תשמע,
איזה מישהי שלא קשורה בכלל, אפילו לא יעל.
איזו צרה אחת.
ההורים שלה
פנו לאיזה מישהו שלישי מהיישוב שלה,
שהיא איתם בסוג של חיכוך כבר עשרים שנה, כי היא דוסית.
והם אמרו לה, באמת,
הכלה שלך, את לא יכולה לארח אותם?
אוקיי, אז מסכנה ממש.
רגע, רגע, רגע, רגע, רגע, רגע, רגע.
אז היא לא בחרה את הסיטואציה הזאת.
היא בחרה, היא בחרה, היא בחרה. רגע. רק תגיד לי, היא לא. היא בחרה.
לא, זו עובדה שהיא לא בחרה, כי זה הגיע אליה.
היא בחרה, אבל לא עשיתי את זה.
נכון,
אבל הסיטואציה עצמה היא לא בחרה בה.
ואז היא שלחה לחו... אם היא יכלה לבחור לדלג על הבן שלה,
היא יכלה באותה הבנה לדלג גם על הכלה שלה. רגע, מה קשור הבן שלה? מה קשור הבן שלה? מה היא יכלה לכתוב לבן שלה? היא התגזרה אליי, והיא אמרה לי... מה היא יכלה להתגשר? רגע, רגע, רגע, רגע, רגע, רגע.
תסבירי לי מה היא יכלה לכתוב לבן שלה.
היא אמרה לי, היא הבינה שזה רעועות.
מה היא יכלה לכתוב לו?
היא לא, אבל גם היא לא.
אני מבין, לך היא יכלה לכתוב,
כי היא חשבה שזה הגיע ממך, נכון?
היה לה בעיה שהיא ניסתה לפתור, נכון?
היא כתבה הודעה, רגע, רגע, רגע.
רגע, רגע, לשר... לא, לא, רגע, די.
טוב, אז זה לא פייר מה שאת עושה, כי אם את לא נותנת לי לסיים אז שוב פעם את תרגישי שאני לא מכיל אותך ואני מאשים אותך,
וזה לא נכון.
אז לסער היא לא יכלה לכתוב,
כי לא היה לה מה לכתוב,
מה היא תכתוב לו? הוא אפילו לא יכול לדבר איתך.
מבחינתה זה הגיע מאצלך,
והיא רוצה... ואני אומרת לה שלא! רגע, רגע, רגע, רגע, והיא מנסה לעצור את זה.
עכשיו, היא לגמרי לא בסדר.
למה היא לגמרי לא בסדר?
לא בגלל שהיא כתבה לך,
אלא בגלל איך שהיא כתבה לך,
ומה שהיא כתבה לך.
זה בעיית... ואחרי זה, כשאמרת לה,
כאילו, התנצלת למרות שאין לך על מה להתנצל,
כי לא עשית כלום,
היא לא הבינה שאת פגועה ולא התייחסה בהתאם.
והיא לא כותבת לך משהו טוב, זה שטויות, אני סתם משהו כזה, ואני יודעת שזה לא אשמתך וכאלה.
היא יכלה לכתוב את זה,
היא לא כתבה את זה,
על זה כן אשמתה.
מציעה שעד וסער, היא מציעה לי!
מציעה שעד וסער, מציעה שעד וסער מה?
שסער ואני ננהל את העניינים בעצמנו.
נסליחים,
חוטבלית!
לא הבנתי. לא תעיל להציע לי הצעות!
לא הבנתי, זה, זה,
זה בצילום שאת כתבת לי?
שאת שלחת לי? כן, כן. רגע, תני לי להסתכל על זה שנייה.
אה, במשפט האחרון אני רואה.
טוב, כמו שאני אומר לך, היא כעסה,
לא בצדק,
וכתבה הודעה ממש לא נעימה,
וזה אשמתה המלאה.
היא לא התנהגה,
כאילו כמו שאני הייתי כותב נגיד הודעה.
אתה בחיים לא היית כותב כזאת על זה על עזר? נכון, נכון, כי הייתי מנסה, בחיים? נכון, כי הייתי חושב
שאולי כדאי,
א. לא הייתי כותב הודעה כועסת.
הייתי מתקשר, תמיד,
בלי יוצא מן הכלל.
אז כתבת שאת לא מעורבת בכלל?
כי כתבתי, כן. אני בכלל לא ידעתי מי יקרו על זה, אבל לא כתבת שזה לא כתוב עליי בכלל.
כתבתי, כתבתי, כתבתי. כן, בסדר, אפשר להבין שזה נושא.
אמרתי לה את זה גם בטלפון.
בשיחת טלפון?
כן.
אחרי ההודעה הזאת שאנחנו נורים עליה? לפני, הכול התחיל כשהיא התקשרה אליי.
והיא דיברה בכעס או ברגיל?
היי, וואלי, אני לא מבינה מה זה וזה.
אז אמרתי לה,
אמרתי לה שאני ממש מצטערת ואני לא יודעת על כלום מזה, ושאני אגיע הביתה ואני אשאל את אימא שלי מה בדיוק קרה.
אמרתי לה, אני יודעת שצר הארץ.
אתה לא פה בשישה על החברה שלה בשישית.
אני לא יודעת כלום, אבל אני אנסה לברר. אז היא אמרה לי, אני אשמח שתבדקי לי מה בדיוק קרה.
ואז הלכתי לה הודעה שהיא ממש מצטערת והבאתי עם אימא שלי שהיא רק רצתה לעזור.
טוב,
יאללה, תשמעי.
היא באמת כתבה לך הודעה בצורה מעליבה מאוד. לא מעליבה מאוד, אבל מעליבה.
ואני מבין למה את נפגעת מזה, במיוחד עם כל הלחץ שלך וחרדות נורמליות וכאלה.
אני מבין הכל, הכל אני מבין ואת צודקת.
אני לא מבין אותה בכלל, אני בכלל לא מבין אותה.
כאילו היא, כאילו,
אני מבין אותה קצת, אבל היא כאילו לוקחת את זה למקום הרבה יותר מדי קיצוני.
אני חושב שחלק מהבעיה זה שבשבוע הזה את לא מדברת עם שר,
ואין לכם דרך לתקשר
על ההורים שלכם, כאילו,
וזה באמת בעיה אמיתית.
אז כן, אני מבין למה את נפגעת.
אני במיוחד, המשפט הזה ייתן לנו את האירוע הזה.
לפחות אפשר להבין את זה שזה מין משפט ציני כזה שאתם
מתעסקים בשליחים, למרות שכאילו היא מאשימה גם את סער באותה מידה פה, כן?
כאילו, מציעה שאת וסער תנהלו את האירוע איתנו בלי שליחים.
סגן סער, כאילו,
מאשימה את סער באותה מידה.
אבל, אבל,
כן, אבל היא אמרה שסער עסוק ומתרגש,
אז היא לא מדברת עם סיטואר. אז זהו, אז זהו. אז זו הסיטואציה הנוכחית,
זה העובדות.
ברמה האישית,
אני מאמין שסיטואציות כאלה אי אפשר לפתור
או אי אפשר לתקן
בלי
שיחה ישירה להבהיר מי נפגע וממה הוא נפגע,
ולא לדבר בכל מיני מסביב וכאילו מילים חלשות,
אבל זה מילים חלשות כאילו דחוס במקום,
זה פשוט אנחנו לא יכולים לעשות את זה,
או לא נעים לי במקום מה זה נפגעת.
כל הדברים האלה זה כאילו לפי דעתי,
לדעתי, לדעתי זה לא מחייב אף אחד,
לדעתי זה לא מאפשר
לתקן את הבעיה,
כי לא נעים, זה כאילו,
לא יודע, לא נעים, זה להגיד זה אשמתי,
אחרת למה לא נעים לך?
זה להגיד זה אשמתי, למה לא נעים לך?
מה עשית?
אני נחמדה אליה מדי, זה בקשה. אני מבין, זה לא שאת נחמדה אליה מדי,
זה שאת לא אומרת לה את הדברים.
לא, באמת לא נעים לי ממנה, שככה היא יצאה.
אני מבין, למה לא נעים לך? מה עשית?
אני לא יודעת, אבל אם היא מאשימה אותי, אז לא נעים לי. אני מבין, אז זה העניין.
אוקיי, אז כן. אז את כאילו מקבלת על עצמך אשמה שאת לא אשמה בכלל.
נכון, כי אני לא רוצה מריבות, אז תבין שביקשתי סליחה בשם כולם, ושתסתום את הפה.
אבל היא לא הבינה שאת ביקשת סליחה בפני כולם, היא הבינה שאת ביקשת סליחה בשם עצמך.
ולא רק זה, אלא שבמקום להשאיר את ההודעה כמו שהיא, הוספת על הדרך, כאילו אוקיי,
אז זהו, מצטערת,
לא התכוונתי, זה לא היה בכוונה, גמרנו.
עכשיו, האם נוח לכם ששרה תצטרף?
כי היא אמרה לי, תעדכני אותי מה בדיוק כזה ומה לגבי שרה.
אני מבין, אבל לפי דעתי ההודעה שלך לא נשמעת כמו הודעה של מישהו שנפגע וכועס מאוד.
הוא לא נשמע ככה.
כי אז לא נפגעתי וגעסתי מאוד.
אה,
אוקיי, אוקיי. שזה היה התגובה שלה להודעה המקסימה שאני שולחת לה,
אז נפגעתי מאוד.
אוקיי, אוקיי, אני מבין, היא לא בסדר.
באמת היא לא בסדר, אבל צריכים להגיד.
היא בסדר, היא בסדר, הכול טוב, אני לא מתרגשת,
אני נתנצל בשביל כולם, וזהו. אוקיי, נכון. אבל לא, היא לא מוכנה לעזוב את זה, היא חייבת להגיב לככה.
היא אומרת לה, זה לא קשור אליי.
אה, לא קשור אליי. מה, את רוצה לה?
תקשיבי,
היא כותבת לך, א', הכול בסדר,
ב', מבינה שאת לא מעורבת בכלל.
בג', מציעה לך שאת מזהר,
לא טרפונים, נכון, נכון. כאילו, כל האנשים שמעורבים בעניין, הם אומרים,
אפשר להבין שזה מה שהיא אומרת, אפשר להבין,
כאילו, בקטע טוב את מה שהיא אומרת, או בקטע לא כזה נורא את מה שהיא אומרת,
אפשר להבין את זה בקטע כן כזה נורא.
ואי אפשר לדעת את הקטע, אלא אם כן מדברים בשיחה קולית בטלפון.
לא קשור לחמות ולא קשור לקהלה, כל שני בני אדם
שיש ביניהם כזה דבר,
אי אפשר להבין.
אני, במקומך, היה חשוב לי לדעת, גם אם היא עכשיו שונאת אותך,
היה חשוב לי לדעת את זה.
ו, ו, ו,
ו,
את לא יכולה להדהק את זה בלי לדבר איתה, אני מצטער.
לא, היא כותבת מציעה שאת וזהר תנהלו את האירוע איתנו בלי שליחים,
אז היא בעצם כותבת שמבחינתה אני שלחתי את כולם.
אז זהו, זה, אפשר להבין את זה ככה, ואפשר להבין את זה שלא, כי היא אומרת, מבינה שאת לא מעורבת בכלל, נכון?
אז היא, סתם כותבת את זה, משקרת.
או שהיא כותבת, בלי שליחים, סתם, כי זה השיח שלה, זה הכול.
יעני, אז אם אימא שלך לא תתערב, חוצפנית.
זה לא אימא שלך לא יכולה להתערב, זה שרה.
זה הגיע משרה, זה הגיע מאיזה אנשים שהם עשירית מכירים מיושעיה בכלל.
זה לא הגיע מאימא, זה אחרי הגיע מאימא שלה.
אימא שלך, היא אומרת, כבר התקשרה,
ואז היא הגיעה, היא כותבת,
לקבל מנהל, לא מאימא שלך.
כן, היא אומרת לה שהבנתי שאימא שלי.
רגע, אבל היא כותבת לך, לא נעים לקבל טלפון מאנשים.