אבא.
כן, אני מסכים איתך. הכסף לא חשוב פה, כאילו, מבחינת...
כן, אנחנו לא רוצים להתמקח איתו במובן של להוריד
אותה מחיר, אלא פשוט להעלות את התמורה.
אני מסכים לגמרי. במחיר שהוא לוקח, אז כבר מלכתחילה הוא צריך להעלות את זה. אבל אני לא צריכה להגיד לו את זה ככה. זהו. כן.
לפני שהוא מעלים מחירים, קודם כל שחייב על ספינה, כי בסוף גם תשלמו הרבה וגם לא תשלמו הרבה יותר.
סבבו, שטוב. תבואו, נראה. אתה יודע איך אתה מבואים להגיע? אני מסכים עם הכיוון מחשבה שלך, וזהו.
וכאילו, אם באמת הבעיה זה כסף,
אם נגיד שהיה לו לא טעים כי זה היה זון מדי או משהו כזה,
כן.
אז זה לא בעיה.
אני לא חושב שזה משנה עוד 20 שקל, פחות 20 שקל, זה לא...
אני כן חושבת, אחר כך היינו עושים במקום יותר יקר. לא, לא, אבל זה היה אותו דבר, אותו סיפור היה.
זה לא היה אותו סיפור. לא נכון.
איזה מקום יצרי יקר היית עושה?
כי אין לו חצר. מה זה משנה?
כן, אבל אני אומרת, במקום אחר יש מטבח מקומי, אז האוכל חם.
בואו, צריך לבינה,
להתנדב שהאוכל מגיע במתקנים ששומרים על החימום,
כי אין לו איך לחלם את החימום, את האוכל.
בסדר. טוב, אז נגיע ל... לא, וכן נעלמו לו, כי אם הוא לא עושה את זה, ניקח קייטרין.
כן, נכון.
אגב, אגב, אגב, יעל, יעל, הכיוון מחשבה הזה
הוא גם טוב לקייטרין,
כאילו, אם יעלה יותר עוד 20 שקל, עוד 30 שקל למנה, אבל בקייטרין כאילו שאין איתו בעיות,
אז זה שווה את זה, אני מבינה,
כאילו,
ברור.
אוקיי? ברור.
ברור.
יאללה, להתראות מסיכה שאין לי בעיה. מתי לפי הוויז אתם מגיעים?
אנחנו מגיעים למרפסת של המדינה ב-639 כרגע.
וואו, איזה דייקנים.
יחסית, כן.
טוב.
מה אתה עושה?
עוד מעט, אבל אה, בסדר. אה, לא, אני אגיד לך, הבת שלי השביעה אותי הבוקר, תגיעו בזמן.
מזל שאתה באבויש.
בייבויש.