כיצד מרגדימים מהיום.
אה, אוריסט.
היי, מעניינים ילית. מעניינים, איך אתה מרגיש? שמעתי על מקרקטניה.
כן.
שמעת קצת בדיליי פשוט, כי היית חולה.
כן.
תקשיב, סער, ואני עושים אירוסין במרפסת של החני.
אני חושבת שאת באמת, אני חושבת שזה מעולה ומדהים.
נכון, זה מושלם.
זה מושלם, ממש מושלם מכל הבחינות.
וגם, ממש עם כל הבחינות. וגם, אני רק רוצה להגיד לך,
שדיברתי היום עם אבא שלי,
הוא אמר לי שהוא סתם כאילו התקשקש על שזה נכון, והוא פתאום קלח, הוא באמת קלח שזה נכון, הוא חשב על פדוול של לפני 80 שנה כזה, שזה באמת היה... כן, גם לא אכפת לי, אני באמת לא חושבת שהוא צודק. נכון, נכון, זה לא עניינו בכלל, אבל אני אומר, אני הרי אמרתי לך אם זה נכון.
לא, נכון, לא. אגב, גם אם זה היה עניינו, אני הייתי אומרת לו, אבל את טועה,
איזה עיקרו.
אז זהו, הוא פשוט, הוא בעצמו אמר שהוא טועה, הוא כאילו,
כן, ברור. כאילו, לא, הוא, גיטל צעקה עליו בקיצור, גיטל אמרה לו, מה רשום דבר השטויות, שהוא לא יודע איפה זה.
כן. וישמע לו פדוול, כאילו, שזה כאילו, קבעתם בצומת תפוח או משהו.
כן.
וזה תכלס פתח תקווה.
כן.
זהו. אז בקיצור, הכל מסתבר מושלם, מעמית.
ברוך השם, כן, גם יש להם מלא תאריכים לעולם הזה.
לשר היה נחמד את וולף?
בביגוד המשפחתי שלנו?
ברור, היה לו ממש כיף, כן.
כאילו, למרות שאנחנו למקום דפוק.
מה הכוונה? כן. לא, לא, סתם, היה צחוקים, נספר לילדים.
כן, לילדים.
טוב, מאמית.
יאללה. מה, את חוזרת, אני, אני יודע לך, אני לא הבנתי אותך את מרגישה,
את הלילה הולכת. אני, מה זה, הייתי בשוק שבועי בבית הזה.
אווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווווו