הבוש?
כן, תקשיבי, יעלית.
כן.
ברגע שיאשרו שזה פיברו אדומה.
שזה מה שווה?
כן.
לא צריך ניתוח.
יש טיפול,
אני לא יודע איפה זה אפשרי להשיג אותו ולא אכפת לי אם קופת חולים ישלמת על זה או לא.
יש טיפול, אני ידעתי שיש משהו כזה, יש טיפול שמכניסים מין מחט כזאת לתוך הדבר הזה ומקפיאים את זה.
אה.
מפיאים את זה וזה נעלם.
כמו חשקון כאילו? כשעושים לחשקון חנקן?
כן אבל בתוך הגוף.
זה טוב?
זה טוב כי זה בלי ניתוח וזה עשר דקות וגורמים עניין.
בסדר, טוב. את שומעת? אבל מה? צריך קודם כל לוודא שזה באמת, והם יוודאו.
תגידי, היא אמרה שהם עגולים או שהיא לא אמרה כלום על זה?
הם לא עגולים.
אני יודעת שהם לא עגולים.
אין להם גבולות מוגדרים?
לא.
אז גבולות מוגדרים, אז אם ככה, למה הם חושבים שזה לא סרטן?
אה, לא, יש להם גבולות מוגדרים אבל בצורת אליפסה.
אה, בסדר.
לא התכוונתי שזה עגול, שזה כדור.
התכוונתי שזה כאילו לא סרטן,
שזה לא כזה מתפשט לכל הכיוונים. זה לא ענב.
הוא לא ענב, הוא כאילו אבטיח.
כן, ככה זה נראה לי. עוד שביד זה מרגיש לי כן ענב,
אבל זה היה נראה בצילומים אבטיח.
לא משנה, אבל אין לו, הוא לא שעיר.
לא, לא שעיר.
את מבינה מה אני מתכוון, נכון? כן. יופי. אז
אם זה פיברואדינומה, וזה באמת פיברואדינומה, הראשון אנחנו יודעים שהוא פיברואדינומה, כי עשו לו ביופסיה,
נכון?
כן. והשניים גם עשו להם ביופסיה.
אז לא אכפת לי, כאילו, אני לא יודע אם קופת חולים יש להם את זה, אני מנחש שלא,
אבל לא צריך לדמר ולא צריך נעליים. פשוט מקפיאים את זה,
זה שבת שלום ושנה תומא וגמר חתימת תורה,
אוקיי? אוקיי. ואז זה עומד. אני בינתיים מנסה להשיג כאילו עזרה דרך שערי צדק.
את צריכה לדבר עם איזה רופאה בשערי צדק,
שכאילו תיתן לך בתור אחות או סטודנטית, לא משנה, בתור פרסונל,
שתיתן לך כאילו יחס מיוחד,
ולבקש
ביופסיה, בלי לדבר הרבה, לבקש ביופסיה
ממי שאפשר,
לעשות ביופסיה כמה שיותר מהר,
ואז לעשות את הטיפול הזה שאמרתי לך,
וגם אבי.
אוקיי, מאמין?
אוקיי.
עכשיו תקשיבי, אני יודע שאת קצת מפחדת בלב, זה לא סרטן, בוודאות, בגלל שיש כמה בכל מקום.
אף אחד, אין מיטו בעולם שיש לו פתאום סרטן בצאתי הציצי,
אין דבר כזה. נכון. נכון? זה לא עובד ככה.
נכון. אז נראה לי שזה נטייה לפיברואדנומה הזה,
וצריך להוציא את זה. כמו שלי יש נטייה לפוליפין במעיים.
כן.
אז יש לך כמה נטייה, וצריך להוציא את זה קרקען וגם גדול ולא נוח, וזה מעצבן.
אבל זה לא מוציא אותם אם אתה מקפיא אותם. לא, הם מתים.
אה, הם מתכווצים?
הם נעלמים, כן.
אוקיי.
נעלמים לגמרי.
מבינה? וזה לא כואב, ולא הרדמה ולא כלום. בטח זה יקר,
אז הם לא רוצים. מה אכפת לי שזה יקר?
מבינה?
קופת חולים יותר עדיפה כאילו לעשות זה במקום הטכנולוגיה החדשה.
אז בקיצור, אז מה שאני אומר, א',
יש פתרון, הוא קיים, ולא צריך ניתוח ואשפוז ואני לא יודע מה, וצלקות ועניינים כאלה.
אין צורך.
זה דבר ראשון.
דבר שני, הסיבה היחידה שצריך לטפל בזה, ולא ישר ללכת היום בערב לאנשים שעושים את זה,
זה בגלל שכאילו צריך הבחנה סופית, שזה כאילו לוודא לגמרי שזה באמת מה שאנחנו רואים שזה,
מבינה?
כן. ובגלל זה צריך כנראה לעשות,
אני לא יודע אם יסכימו בכלל לעשות פעם,
כי כבר עשו, נכון?
אבל יש אחד חדש.
כן, אבל החדש הוא לא, זאת דבר רע. לדעתי הם יעשו.
אז הכי טוב, שיעשו,
נקבל תשובה, ואז נלך, ואז מיד אחרי החתונה שלך,
על חשבון בעלך,
נלך לרופא, לאיזה רופא שעושה את זה ככה, שיש להם את המחקירים האלה,
ונכסח אותם, וגמרנו.
ואולי, ואולי,
תצטרך לעשות את זה כל כמה שנים.
לא, לא.
טוב.
אתה יודע מה?
כן.
ואם יש לך משהו, היד שלך, אפילו שאת לא מבינה איך, רק הולך,
מלטף את השערות, היא ישר מתקשרת לאבו, בשביל זה יש אבא. בסדר?
טוב.
אוקיי. מתי את הולכת לזמזם?
עוד איזה שעה אני אשא.
אגב, גם שתם יש עם מי להתייעלת, לא?
לא כזה.
כאילו, הן מכירות את כל הרופאים וזה, מכירים שמה, נכון? לא, אבל אין שם איזה מתנדבים היום.
אה,
טוב, סבביש.
יאללה, בוש, נדבר.