נהיה לי איתך.
היי אבוש, מה קורה? הכל טוב?
כן, אין לי כוח להיות פה.
את בוכה באמת או שאת... לא, אתה לא מבין מה קרה לי.
מה קרה?
אני לא מוצאת את הנעליים שלי.
לקחתי לבחורה אחרת מנעליים הגילות שלה.
מה את מנעליים השוואות היפות?
כן, לקחתי אותם מבעיטה היום לכבס,
וחשבתי, ובסוף לא כיבסתי, לא הייתי אמורה לעבוד היום, ובסוף אני כן, אז בסוף לא לקחתי אותם, אבל בסוף לא כיבסתי אותם.
למדתי, טוב, כאילו אני פשוט כאילו אלבש אותם, כאילו עדיין לא מכובסות.
ואז לקחתי חזרה את אותה שקית שהבאתי בבוקר, כאילו אותה שקית שהיה בה גם בגדים
ודברים אחרים.
אותו דבר בדיוק לקחתי גם בשקית,
ואז
שנייה,
אוכלת קפה.
ואז כאילו מצאת שזה לא שם?
ואז הגעתי, פתחתי את השקית, כל הדברים היו שם,
רק הבגדים שלי לא, הנעליים שלי לא.
ואז ביקשתי מגלעד שיחפש את זה בבית, והוא כאילו לא במטה בראש,
אבל הוא אמר שהוא לא רואה את זה.
עזבי, עזבי, תקשיבי.
א', זה לא נאבד.
נכון, אבל לא מפלגים בשניים של מישהו אחר.
רגע, רגע, אי אפשר לאבד נעליים.
אוקיי.
מסוג הדברים שפשוט בלתי אפשרי לאבד.
אולי זה נפל באוטו,
אולי משהו כזה.
גם כן, הזוי לגמרי, ששניהם נפלו.
אולי הרבה יותר הגיוני שהוצאו אותם, את לא זוכרת, תכננו אותם לכבס, או לכבס, וזה נעלם.
אוקיי? אבל זה שם, זה נמצא באיזה מקום,
ולא שואלים גלעדים,
א', כי הם בנים,
ב', כי מחר הם הולכים למחנה ובראש להם רק צ'ופרים,
וג', הם בנים.
שואלים אמהות,
ונגידים... גלעד אמה לא הייתה בבית. אני יודע, אני יודע, זה בסדר. לא קורה כלום. רק שנייה, מה קופה יותר חזק, קפוצ'ינו או לטה?
אותו דבר, זה רק כמה חלב שמים בפנים.
מה יותר חלב? את במכונה? לא.
את בבן אדם?
לא, במשהו סגור, כאילו.
כזה, פחיות, אני קונה.
אה...
מה יותר חלב?
לא, מה יותר חזק בא לי. לא, הם אותו חוזק.
אני אקח קפוצ'ינו.
נשמע יותר טוב. קפוצ'ינו יותר רגיל שלי, כן?
אה...
בסדר.
אז זה דבר ראשון.
אז אל תדאגי, מבחינת שזה נאבד,
זה לא נאבד. גם אם זה נאבד, נגנה חדש, לא נורא, אבל זה לא נאבד. אין סיטואציה שנאבדו לך שתיים. לא, מה אכפת לי שזה נאבד?
פשוט, גם, כאילו, מקסימום זה נאבד. פשוט,
שנייה, אפשר לסלם?
פשוט,
פשוט לא בא לי, פשוט מגיעי לך עכשיו. לא בא לי לבוש שניים של מישהו אחר עד הבוקר.
מותר לי אז יחפים? אפשר לסלם?
לא, אסור להיות יחפים.
וגם כל המעצבנים, אני רק נכנסתי, אחות אחת סרחה עליי.
כל האנשים, לא סתם, לא ידעתי, היא רצתה שאני אעשה משהו.
לא משנה, לא עשיתי משהו לא בסדר, ואמרתי לה, לא, אני לא יכולה לעשות את זה עכשיו.
לא אכפת לי ממנה כל כך, אבל כל האנשים פשוט צורחים עליי, אין לי כוח אליהם היום.
תודה.
סתם יום מעצבן, בקיצור. כן, ואין לי כוח להיות.
תודה.
כל האנשים צורחים עליי.
איש אחד אמר לי,
לא, אישה אחת אמרה לי, למה שמים אותי במסדרון?
למה זה?
אני אישה בהריון, אני זה, ואז... אה, אישת חולה, אישת חולה. כן, אבל ממש לא היה לי סבלנות.
פשוט אתה יודע, אני אפילו לא יודעת איך קוראים לך.
אין לי איך לעזור לך, סליחה.
כן.
זהו.
אז מה, מה... תקשיבי, תקשיבי, אין מה לעשות.
כאילו, אנשים מתלוננים, הם גם לא יודעים שה... כאילו,
לא המנהלת של ה...
אתה יודע, כשחולים בבית חולים, אז לא מבדילים בין העובד ניקיון. לא כל הסטרים, אבל פשוט אין לי כוח, רק להגיד לאנשים, אין לי איך לעזור לכם.
תקשיבי, השעה אחת ורבע.
אז תכף נגמר.
תכף.
אוקיי.
זהו, תכף נגמר.
ואם את תעצורו... אולי זה לא טוב שלקחתי לפני הקאיבה.
אולי לא טוב שמה?
שלקחתי.
למה? בגלל... באופן כללי, או בגלל שזה משנה לך את המשמרות?
בגלל לא כללי, אני חוטא מפוחדת.
לא, לא, אין לך מה לפחוד. אין לך. את תהיי מדהימה ומעולה וזה... וזה טוב, כאילו, לגוון קצת מהחיים ואת תשמחי.
טוב.
נכון, ואחת הסיבות שבאת לך היום, כן, כי דחפת, כאילו,
כאילו, כשעושים משמרת ועוד משמרת זה יותר מדי, את מבינה?
אבל תכף זה נגמר, עוד ארבע וחצי שעות.
כן?
לא, חמש וחצי שעות, כן, זהו.
כן, אוקיי. אז זה כאילו, בצום,
בתשעה באב, וזה כבר שלוש בצהריים, אז זה לא נורא.
אוקיי.
בסדר, חורן?
טוב. אם תהיה עצובה, אז תתקשרי.
טוב.
ביי, איש.
ביי, אבוי.