בוש.
ליטה?
מה קורה?
הכל טוב.
שמעתי שהמתרווקת היא מיעל נשען.
נכון.
תגיד עדש.
תצטרך עדש מאבא שלי.
וחוץ מזה...
סגרה, בוש.
וחוץ מזה, אני בירושלים, מתי אני מסיימת את ההתרבקות?
עוד נגיד שעה בערך?
אה...
אתה סיימת עכשיו?
לא, אבל אני לא... איפה אני? את בבית שלה? איפה את?
לא, אני לאט שערית סגת, אבל בעיקרון כאילו שכננתי לעשות עוד דברים בירושלים,
אז
אם אתה רצית כאילו ללכת עכשיו,
אז אני לא אתבאס במיוחד אם תלך עכשיו, כי כאילו חסמתי לעשות... לא עכשיו, אלא נגיד בעוד חצי שעה.
תקשיב, כשאתה מסיים תתקשר אליי.
יאללה, נסייץ.
סבבה. איפה אתה עכשיו, אבל בירושלים? אתה עובר בממילה במקרה?
במה?
באזור ממילה.
בממילה? לא, אני בתלפיות כרגע. סבבה.
לא סתם כי אני צריכה לאסוף משם משהו.
בקיצור, כשאתה מסיים,
תתקשר, ואז אני אגיד לך כאילו מה לוז איתי וזה,
וזהו. טוב, איך את מרגישה היום?
יותר טוב. כאילו בבוקר הרגשתי מזעזע, כאילו הייתי מצוננת וכזה,
השתהלתי וזה, וממש לא היה לי מצב רוח.
חתכת את החנון?
חתכתי אותו, כן.
אפילו שהרגשתי ממש רע.
רק פעם אחת.
כן,
במנהל קצת נעלב.
לא, באמת לא התנהגתי מספיק יפה, אבל זה לא קשור, אני לא אצא איתו עוד פעם, בלי קישון.
כן, בסדר.
לא חשוב.
רק עוד אילת. הוא מרגישה קצת יותר טוב, כי ממש היית תשובה אצלו, ממש ממש.
ביי, סליחה, נתקשר ללכת כשאני אסיים. ביי.
ביי, תודה.