אתה לבד, אבא?
כן.
אוקיי, רק רציתי להגיד לך שאם את תפסיק להלחיץ אותך בשמי,
כי זה מעצבן אותי ממש
טוב
איך את יודעת שהיא מלחיצה אותי? זה נכון, אבל איך היא...
שכל, תשלחי לעבודה, שיזדרז. אני בכלל לא חשבתי איזו אני נוסעת באוטובוס.
בכלל לא ידעתי שאני אמורה לחכות לעצור.
אה, היא אמרה לך להגיד לי, אז ככה את יודעת, הבנתי.
לא, היא אמרה לי, תגידי לאבא שזה יש,
תסבירי לו שאת בלחץ, אני בכלל לא תכננתי לנסוע באוטובוס.
הבנתי.
טוב, אל תדאגי, בכל מקרה אני עוד נלחץ.
אוקיי, אבל אני מרגישה סתם רע, וכאילו, לא עשיתי כלום.
לא, לא, את לא עשית כלום, והכל סבבה.
תירוזיבת שהיא מחליטה על החיים שלי.
כן.
טוב, מתי את באמת, אל תדאגי מזה,
מתי את באמת הולכת?
אני הייתי בשמונה וחצי, אם אני אמנתי הרכב, אני אסע ברכב, אם לא, יש לי עוד ארבעים דקות אוטובוס.
הבנתי. אני אגיד לך מה, אני אמור להגיע ל...
כאילו, זה אמור להסתדר בעיקרון,
אבל אני אמור להגיע לאימא בסביבות, בשש וחצי כזה.
אז בעיקרון זה אמור להיות בסדר,
אבל אימא רוצה שאני אתקן משהו באוטו של סבא, או אני לא יודע מה,
אז אין לי מושג כמה זמן זה ייקח.
אז אני אגיד לך מה,
כשאני אצא משם,
כשאני אסתיים שם ואני אמצאי הדרך, אני אעדכן אותך.
בסדר, בכל מקרה, אל תדאגי, אל תדאגי, זה נורא מעצבן, אני יודע.
האמת היא שזה דבר, אני לא, עשיתי את זה כאילו, אני לא שומע,
אבל כשיצאנו לדרך בצהריים,
אז כאילו, גם, את אמרת לאימא שאת בכלל לא מבקשת את זה, אני יודעת.
זה מעצבן.
אני מבין. אני יכולה להגיד את זה, אבל הוא עושה את זה לו כל הזמן בחיים שלי, זה מעצבן.
אני מבין.
אבל זה לא שווה להתבאס מדעי על כך. אני יודעת, אם אני מנסה לנהל את העולם שהוא,
אם אני מנסה להנדס את העולם, את יודעת, זה לא מהיום.
בסדר, אין מה לכרוס על זה, אל תדאגי, אני לא נלחץ,
ואני יודע שאת לא מלחיצה וכועסת וזה שנבוא כבר וזה וזה.
ככה זה,
נו נו נו.
בסדר, מאמין?
כן. וכל הכבוד שהתקשרת אליי,
ואני אתקשר, אודיע לך ברגע שאני אצא משם,
טוב?
אוקיי, אבל אם תגיעו,
אז אתה תסכים לי לקחת את האוטו?
זה כבר שאלה שעוד לא חשבתי עליה. לאן נוסעת? כמה זמן?
נוסעת למודיעין לשלוש שעות, נגיד.
אני באמת יכולה לנסוע באוטובוס.
אני מבין, אני
אני חושב שאת יכולה לקחת את האוטו.
תתני לי, אני אגיד לך איך שאני נמצא מפה, אבל אני חושב שכן, בסדר?
אוקיי, בסדר, טוב, אז תעדכי נותי.
ברור, ביי, רותק. ביי, אבוש.