כן, מה העניינים?
שומעים. שנייה, אני בקושי שומעת אותך, שנייה.
לא שומעים, איך עושים את זה בקול, בני?
זה לא קשור, אין פה קליטה.
זה לא שלי, זה של בני. הלו?
אין לך קליטה פה. כן, הנה, הנה, אני הולכת רגע לצד.
לא, לי אין קליטה. תקשיבי, עוד לא עושה הבדלה פה, אפשר להשתגע מהצמים, את לא מבינה איזה כוח. אנחנו מז התבאסנו שהלכנו.
דקה, דקה, מה קורה פה כל כך?
תקשיבי, לא קורה פה כלום.
אבא אתמול התחרפן, תקשיבו, כי בקצת עצבים שהוא ראה איפה שמו אותנו,
הוא נכנס לאוטו, התחיל לנהוג חזרה הביתה, הכרחתי אותו להישאר.
תקשיבי, באמת היה הזיה.
חריג, מסכל. תקשיבי, החברים היו באמת זוועות וממות, כאילו. אבא היה ממש איזה... תזכירי לא לעשות לו את זה שוב.
טוב,
תראי, דאגנו לך, אבל הצלחת ללמוד?
לא היה מאוד אפקטיבי, אבל ישנתי הרבה, ו... היית גמורה, היית גמורה.
תקשיבי, אם בא לך לעשות משהו אחר, תציצי רגע על העבודה של האלוקימיה, כאילו אולי. טוב?
ושירה הייתה בבית?
שירה לא.
אה, אז כאילו היית לבד כל היום. יושבתי בלילה.
מה, היא לא, היא לא הבנתי, היא לא באה עד שתיים בלילה?
איזה רעה, ממש לא יפה מצידה.
חצופה ממש.
מה?
לא הבנתי,
לא הבנתי. מה, היא לא הבינה שאת לא רוצה לשבת לבד שעות?
לא יודעת.
ואיך היה אצל אריאל?
טוב, עד שהם סיימו את הארוחה וזה.
כן, טוב, לא נורא. אני מצטערת שלא נשארנו איתך. סורי מותק. לא נורא.
לא נורא, זה היה חשוב שאני אדבר.
טוב, אבא של סבא מנג'אז, אז ביי, נדבר.
ביי, ממש.