הבוש. היי מתק.
למה את בוכה אבל?
לא יודעת, אין לך דרכה. ממה? ממה את המשכנה? ממה את המשכנה? תגידי.
אמרתי כבר. מה שאמרתי? מה?
מה שאמרתי.
מהלימודים ומהקיקי?
כן.
גם לא שלח לי שום הודעה.
אני חושב שזה יהיה יותר טוב, ממי.
אני חושב שזה יותר טוב.
למה?
כי במקום שתסחבי וזה,
מדי פעם תיפגשו ותראו במקום שתתחילי כזה להתלהם ואת כבר רוצה להתחתן איתו ואת לא רוצה להתחתן איתו וכל מיני כאלה ולהיות תקועה כמו שהיית תקועה עם נתי.
שזה יהיה יותר טוב שפעם בכמה ימים אז תחליטי. אבל אני לא יכול לשלוח הודעה אם הגעתי הביתה משהו.
מה?
יכול לשלוח הודעה אם הגעתי הביתה משהו שהיה כיף. בטוח עכשיו לקחנו שעתיים.
כן אבל אולי הוא לא וואטסאפי.
אולי.
אולי הוא לא וואטסאפי.
אולי הוא כזה לא רוצה לתת טמבל ולנקט וכזה את יודעת?
כן. שכזה מה? שכאילו שאתה יודע תחשבי כי בטוח שגם הוא נשבר לו הלב פעם. את מבינה?
ואז?
מה?
אה. לא הבנתי.
אוקיי.
וכולם. והוא לא רוצה שזה יצא כאילו ובסוף יתברר שהוא כאילו אחי זה ואת תעיפי אותו.
אתה מבינה?
כן.
ואולי. הוא סתם הבעל והוא לא רוצה הודעות. אז בסדר. אז לפחות לא נכנס איתנו לאיזשהו קשר. ואז תעיפי אותו באמת.
ואז יישבר לו הלב.
אבל אפשר שאני אשלוח לו הודעה?
אפשר אבל אני לא ממליץ לך לעשות את זה.
למה? ככה.
את עשית את הפעולה הכי עיקרית.
עכשיו שהוא יעבוד, ואם הוא לא אחד שעובד, אז את לא רוצה אותו. זה ככה קל.
אין לך מה להיקשר למישהו שעוד לא פשוט.
כן, מה? אם הוא מחכה שאני אשלח לו אותה... אז שיחכה. אז אם הוא מחכה שתשלחי לו,
אז כאילו זה בעיה. אז את לא רוצה אותו.
אז את כל החיים תצטרכי כל הזמן לרדוף אחריו.
את לא רוצה אותו.
אם הוא רוצה... מה?
לא הבנתי.
אולי הוא מסכן ובוכה?
לא, הוא לא מסכן ובוכה. אם הוא מסכן ובוכה, אז הוא ממש טמבל. כי מה, הוא לא יודע איך זה עובד, הדברים האלה?
הוא לא זה. הוא בן 23. או משהו כזה. את לא הבנת הכי שונה שהוא יצא איתה.
ההפך.
אז הוא לא רוצה אולי להישמע יותר מדי נלהב. אז הוא ממש טמבל מזה, אבל בסדר.
יותר טוב.
זה יותר טוב מאשר שינה תקרוא ומנקץ ומנקץ ומדברים ומדברים ואז נקשרים ונקשרים ונקשרים ואז לא צריך כלום.
ככה אתם נפגשים ורק אחרי שהחלטתם תכלס לעבור קצת שלב עכשיו אתם בשלב של דיבורים ואז בשלב של מלא דיבורים ווואטסאפים וכאלה אם אתם מגיעים לזה.
אוקיי מה עמית?
טוב
ואם את גוזמת עוד שערה ישר להתקשר טוב. למה שתיים?
אחרי שדיברנו?
כן. למה? מה קרה? תסברי לי, תסברי לי, תסבירי.
פשוט ניסיתי ללמוד ואז זה קרה בטעות ואז זה קרה בטעות. מה, מה? השני קרא אותי כי כעסתי.
רגע, אני לא שומע, יש פה מלא רעיון.
מה, מה עושה? צערות או גבות?
גבות.
יעל, הגבות שלך כל כך יפות.
טוב.
לא, לא, אל תגידי לי, טוב.
אנחנו עובדים על זה כל כך קשה.
אל תשברי עכשיו בגלל דבר טיפשי כזה. באמת. בגלל מה? בגלל מה?
רק בגלל שהוא בן? מה? מה? למה? למה את התשובה שהוא לא מתקשר אליי? תסבירי לי.
לא יודעת.
לא, אני רוצה שתסבירי לי. אני צריך להבין את זה. אבל אני לא יכולה להסביר עכשיו. לא, לא. אבל אני רוצה שתסבירי לא לי. תסבירי לעצמך.
אוקיי.
מה? מה? מה? מה יש לך ממנו? את רק פגשת אותו.
אוקיי. איך? מה?
אוקיי.
יעלה, יעלה, אני, את,
למה את, מה? וואי.
מה?
למה את לא מדברת איתי? אני לא מבין.
כי אני במקום עם הרבה אנשים.
אה, הבנתי.
חשבתי שאת לבד לומדת.
לא.
את בשיעור כזה?
לא. אני, בכיתה אחרת, ויש פה עוד אנסים.
הבנתי.
בסדר. מה, מי? אז אם עוד פעם יצא לך? פעם שלישית? אז ישר יתקשר אליי, טוב?
טוב.
אבל ממש להשתדל שלא,
כי את יודעת איזה כיף לך כשהמצליחה שלו.
טוב. הרבה יותר כיף לך מאשר
כשאת כן גוזמת. הרבה יותר כיף, נכון?
כן.
למה את בוכה, מותק?
ככה, כי אתה מתעצבן עליי, ואני לא מבינה.
וגם ככה אני פונה מסוגעת.
ואז אתה אומר לי: מה, מה? תסבירי לעצמך. אני לא יודעת להסביר לעצמי. אני לא יודעת.
לא, אני לא צועק עלייך.
יאללה, אני לא צועק עלייך ולא מתעצבן עלייך.
אפילו לא קצת.
אני רואה פה באמצע מקום של רעש, אז אולי אני מרים את הקול, ואת לא שומעת. אני באמצע המקום הכי רועש בעולם.
אני לא מתעצבן עלייך.
מה יש לי להתעצבן עלייך?
תעזור לי. תסבירי לי. תסבירי לי. מה את מתלהבת ממנו? את פוגשת אותו פעם רגעת. אני לא יודעת להסביר לך. אני לא יודעת.
בסדר, אז תגידי שאת לא יודעת.
תגידי שאת לא יודעת.
מה, אני לא התכוונתי לשאול אותך, כאילו, זו שאלה רטורית כזאת.
מה בעצם יש לך ממנו?
כלום. הוא סתם אחד.
הוא סתם אחד שאפילו לא העז להתחיל איתך, והוא לא מעז אפילו לחזור אלייך.
הלו?
טוב.
אז מה יש להתבאס ממנו כבר?
זה מה שאני אומר. אני כאילו מנסה לגרום לך לחשוב על זה ככה.
מה יש להתבאס ממנו?
סתם אחד שקוראים לו קיקי. זהו.
יעל?
כן, אוקיי.
אז
אני בא אלייך.
לא, אל תבוא אליי.
אני לא אתכזר אליך יותר.
למה?
ככה.
אני רוצה לעזור.
בסדר, אבל אם אני כל פעם זה, אני טיפה כאילו,
אתה יודע, זה כוזב הכול ובא אליי, אז לא, אז אל תבוא אליי, ואני לא אתכזר.
טוב, טוב, אני לא בא, אני לא בא.
אני לא בא. אני רק רוצה לעזור. אני לא מצליח, בלי לעצבן אותך, אני לא מצליח איך.
בדרך כלל אני כן מצליח.
הלו.
כן.
אתם לא שומעים אותי?
מה?
אתה לא שומע?
הלו.
כן. אתה לא שומע?
עכשיו אני שומע, כן.
קיצר, אם אני קוראת לך, אני מתקשר אליך.
טוב, יש למה שאני יכולה לשמח אותך?
לא.
כי, כאילו, כשאני אשאל אותך על מה את תשובה,
כשאני אדבר איתך על מה שאת תשובה ואני מנסה לראות מה יש לזה לתשובה, את כועסת.
לא, כי אתה לא מבין, ואתה אומר לי, מה, מה את מדברת פה? אני לא יודעת.
אני רוצה להבין, כדי שאני אוכל לעזור לך.
אני לא יודעת, אבל אני לא יודעת.
אז בואי נחשב על זה ביחד.
אין לי כוח, אבל אתה צריך ללמוד.
טוב, אבל ישר התקשרי אליי אם תכתכי עוד פעם, טוב?
ישר, אפילו כשהיד בדרך.
טוב.
שלום, עוד פעם, אנחנו נצליח לנצח, אנחנו נצליח, את תראי.
טוב.
ביי, ממית.
ביי.