מה הפרוש?
ממש סליחה שאני מנדנד מותק, יש לי כל מיני מחשבות.
אוקיי, לא, זה מעניין, רק אתה לא מנדנד, כן.
אוקיי, אז תשמעי מותק, לגבי מה שאת עכשיו עושה,
את לומדת, מה את לומדת עכשיו במחשב?
אני לומדת על תרופות.
על תרופות?
כן.
מה, כאילו שמו, כאילו פורמקולוגיה כזה?
כן.
אוקיי, ואיך את לומדת? סתם בלקרוא?
כן.
למה שלא תכתבי בזמן שאת קוראת?
אגב, גם בלי קשר לסערות, זה סתם רעיון מעולה,
אבל באופן כללי בחיים. נכון, זה עוזר, אבל בגלל שזה פשוט ללמוד,
לא יודעת, ניסטית, בשנה שעברה,
כזה באמצע השנה,
הדפקתי ללמוד בכתיבה, זה יוצא לי פחות טוב.
כן, יוצא לי פחות טוב?
זה מעיית לי את קצב הלימוד בהרבה, וזה מייאש אותי, כאילו.
הבנתי. כאילו,
לכתוב זה כמו לקרוא משהו ארבע פעמים,
אבל עדיין, זה כמו ללמוד, בדיוק.
אבל עדיין לקרוא את אותו דבר ארבע פעמים,
זה יצא לי יותר מהר, כי אם אני בשעה אתקדם קצת,
אז כאילו אני אתייעש.
הבנתי, אבל אולי, בסדר. בגלל שאני כזאת פרפקציוניסטית,
אז ברגע שאני לא לומדת משהו טוב,
אז אני מעדיפה ללמוד אותו בכלל.
אז הכלל שלי בלימוד הוא לקרוא סתם כזה להנאתי,
ואז לקרוא את זה עוד פעם, כאילו, להנאתי,
ואף פעם שזה לא יהיה האחד המושלם, כאילו.
וכשאני כותבת, אז אני לא יכולה לתת לעצמי את ה... לא יכולה לשקר לעצמי את הכאילו.
הבנתי.
הבנתי, אוקיי, בסדר.
סבבה. טוב, ביי אוש.
ביי אוש.
אתה יכול להתקשר עוד פעם.
ביי אוש.