קורונית. אבא? כן, מה מבין? אתה יכול לדבר איתי דקה, כי יש מלא ערבים?
כן, איפה את?
אני בטיילת.
אני חזרתי מהמרכז,
אני הוכרתי, אתה לא מבין, הם לא הסכימו לי. לא הבנתי, איך הגעת מהמרכז הטיילת?
הלכתי דרך מיכה.
עדיין? כאילו אני לידה בכנסת.
אה, לידה בכנסת.
אוקיי. אוקיי, תקשיב.
הלכתי למרכז,
אוקיי, ואז הם לא הסכימו לי לעשות בדיקת קורונה.
למה?
כי אני לא בת 30 או משהו.
ואז ממש רציתי בדיקת קורונה, סתם כאילו שאני אדע, וכאילו עד שבת וזה.
אז הכרחתי אותם לעשות לי, הלכתי למנהלת,
הכרחתי אותם, אמרתי לה שאני הולכת לזקנים,
שאני לומדת סיעוד ושהייתי עם חולה,
ואני לא מרגישה טוב והיא חייבת להסכים לי,
אז היא הסכימה לי.
נכון,
ועכשיו אני מצטערת שהכרחתי אותם, כי אם נלך לסוף הטבה, אז אני צריך חיובית.
עדיף שלא נצטרך. זה לא משנה, גם אם תצריך חיובית,
אתה מדבר איתי עם סבתא בחוץ, חומץ. זה מה שהיא אמרה לי עכשיו.
טוב.
אה, אימא החליטה? סופית?
ככה הבנתי ממנה, כן.
אוקיי, אתה בבית או במשרד?
לא ולא, אני בירושלים. למה?
למה?
מה את צריכה?
לא כלום, רציתי לראות לך חצאית שקניתי.
אז כשאני אחזור, טוב?
טוב, יאללה.
גמרתי עם הערבים? כן, כן, עברתי, אני כבר בקטליו.
סבבה, ביי, נאמי. ביי.