היי תונוקט!
היי הבא. קשרתי אליך.
כן, לא, רק עכשיו ראיתי כתב לי שהוא יהיה פרקפין.
מה, אז מה, התחלת לספר לי משהו.
מה התחלתי לספר לך ככה?
עניין לא זוכר, זה עוד לא חשבתי.
אז היה לך כיף בשבת בקיצור.
כן, היה ממש כיף.
טוב.
גם נחתי וזה.
טוב, אז מה נעשה איתך לגבי אוכל באופן כללי?
מה?
מה נעשה איתך אבל לגבי אוכל? כי את לא רואה איך להיות על טמטמים.
בסדר, אני מסתברת. אני מסתברת על מה לעשות. יש פה ירקות, אני יכול לוקחת צלעת, יש אורז, אני אוכל יותר ממש.
זה החליש שיהיה תחלוק בשבת, יהיה טעים יותר.
זהו, אבל ההפוך היה יותר מגעילה. יש ניצולים בטעם של פלוסטרינה.
ועוף, שאתה יודע,
אני גם ככה לא מעריצת גלו של עוף.
בטח לא כשהוא תעשייתי כזה.
סבבה, לא, אכלתי אורז.
סבבה.
טוב ובינתיים, את צניחה שם או לא צניחה שם? הוא רואה את זה הופך שנה שם?
אני צניחה, כן. הוא רואה את זה הופך שנה?
לא הלכתי לשלווה.
מה?
לא, זה ברור, זה ברור לי שהפכתי לשלווה.
כאילו,
אני רואה את עצמי, כן.
שנה במקום הזה?
כן.
אוקיי.
טוב, ואם יציעו לך אבל מליזמנון או משהו? אתה רוצה לאפשר לזה, אם יציעו את זה.
מה?
לא משנה, לא משנה.
כאילו, אם יציעו לך... אם יציעו ליזמנון, אני אתלבט.
לא יציעו ליזמנון, אף אחד לא תעבור שם.
התייאשתי מזה.
הבנתי. אז תכלס את כרגע בקטע שאת נשארת שם לסוף השנה.
כרגע, בכל מקרה, אני חושבת ככה,
כי אי אפשר לחשוב פה אחרת, הבנת?
מה זאת אומרת?
כאילו, כל הזמן עושים תוכניות כזה לאחרי החגים.
אה, אז כאילו, לפחות כל בתוכו, ממש כזה, אז את לא...
כן, לא, בראש.
לא, זה יחליט.
טוב, בסדר.
אימא אמרה לי שסבא אמר ביום שישי,
אימא בעיה, שאני אראה איך ללמוד.
כן, סבא רוצה צריך ללמוד,
ונראה לי שאימא גם קצת בעד שם.
שמי?
שגם אימא קצת בעד שם.
שיחשבו.
נכון.
מישהו, מותר להם לחשוב.
מה אתה חושב?
אני חושב ככה, אני,
נכון, אני כל מיני צוות הכי קפח שמה וזה,
אני רק מפחד שתישארי שמה שנה שלמה בלי לרצות.
זה דבר שהכי מפחיד אותי.
ממה אתה מפחד? שאני אהיה שם שנה שלמה למה? שתישארי בשנה שלמה למרות שאת לא אוהבת אותי.
נורא, כי אין לך כאילו לאן ללכת וזה.
זה נורא מפחיד אותי. תקציב.
אני לא אשאר פה שנה שלמה אם אני לא אוהבת,
אבל אני לא רוצה ללמוד.
לא משנה מה. כאילו,
אימא אומרת, סבא אמר שלא לשלם לך הכול וזה,
ולא צריך פסיכומית, והרבה יותר מפחידים. אז מה, אז מה, בסדר, נורא הוא.
כאילו, נכון, אני לא רוצה ללמוד. יעל, יעל, יעל, זה לא החיים של סבא,
זה לא החיים של אימא,
זה לא החיים שלי, זה החיים שלך.
ואת גם משנה באמת.
אני לא רוצה ללמוד.
נכון, אני לא יודעת מה אני רוצה, אני יודעת מה אני לא רוצה.
אני לא אשאר פה, אני לא מתנתנת,
לא אשאר פה כי אין לי משהו אחר.
נכון, זהו, אוקיי, סבבה.
מעבר לזה, תראו, תעשי מה שבא לך, אני לא אכפת לי.
אני אגיד לך מה, אני אומר לך, הכי פתוח, כן?
לי אני לא פשוט צריכה ללמוד השנה, ממש לא.
אני פשוט מפחד שמכל הבלגנים האלה שעשו לך כולם,
כל כך הרבה, זה לא קצת, זה לא שאין דבר אחד להתפשט.
הכל כזה
איבד שליטה לכל הכיוונים,
שאני פשוט לא רוצה שתהיי במצב,
למשל, תישארי שם בשביל שלא יגיעו לך ללמוד. מבינה? כזה.
כמעט?
שתישארי שם רק בשביל שלא ינקצו לך, תלכי ללמוד.
כלומר, אני אומרת איתך.
כן, כן. אני יודע, אני לא רוצה ללמוד. לא, אני לא.
אני לא. המקום הזה גם לא מאפשר לי.
ואם הבנות כיף לאף אחד מהם?
כן, היה לנו ממש כיף בשבת.
באמת, כאילו לא סתם כיף, ממש, אורות כאילו.
כן, שירים של תעודת שלישית וזה וזה.
כן, כל שניה שרו.
ידע לך כבר להשתגע.
כי היה שעה שירים שיר תעודת שלישית ואז כולם היו לבית מפרס ישראל ערבית.
כן. ואז שוב התחילו לשיר.
ויש לכם שלוש צעות ביום?
לא, רק בשבת היה.
ואתה יודע, כאילו, בבית, כאילו, אני מצטערת תחזיק לפעמים בזה, אבל אני מציגוי אדם קיצוני.
פה זה ממש מקובל.
לא, זה מקובל, זה ברור, אבל אין מניין או משהו כזה.
אה, לא. רק עכשיו היה, כאילו, היה פה משפחה. פשוט יש הרבה בנות עם כמוך בקטע.
כן.
ו...
לא, ואז יש בו רק בצהריים. אין מניין. הם לא עושים מניין פה עם קדיש והכול.
הם לא כאלה כאילו.
אתם מתקללים ביחד, מנחם כאילו.
זמן
שמוקדש כבר בית מוקדש למנחם.
נו.
תקשיב, אני לא עומדת על כל הקטע של הגמרא.
אני מבינה את זה. אני לא, זה לא... אני מבין. אני מבין. אני מבין.
אבל זה כבר טובלי. אני לא יכולה ללמוד את כל העם הגמרא.
הם ממש לא אבשרים את זה.
הם ממש לא אבשרים את זה. הם ממש לא אבשרים את זה פה.
הם ממש לא אבשרים את זה פה.
כאילו, הם לא מכריחים גמרא. הם לא בערך, אז לא שווהים.
אם אני אגיד לרבנית לפי שאני מרגישה שאני לא נהנת מלמוד גמר,
תגידי, יופי,
כל הכבוד שאת מבינה מה טוב לך,
אז אני אעזור לך לבנות מערכת יותר קטינה, משהו כזה. היא לא תגיד לא, כי זה לך לגמוד גמרא, זה מאוד חשוב.
כאילו, זה לא שכל הבמות שם אמרות גמרא כל היום.
כן, נכון.
תשמעי, בינינו, אני לא חשבתי על זה בניסוח הזה,
אבל זה הדבר שהכי הטריד אותי,
כי אני מכיר את התינוקת הקטנה שלי.
את לא אוהבת לימודים כאלה קשים וחופרים יותר מדי,
מבינה?
נכון, זה הקטע, אני לא הולכת לחפור.
וכאילו, אם היית אוהבת גמרא, זה לא הקטע שלך, את לא אוהבת את זה.
לא,
ואני גם יודעת מה אני, אני יודעת, כי יש בעיות שונות,
ואני יודעת מה אני אוהבת שונות.
עכשיו, אין לי בעיה ללמוד גמרא, זה לא יזיק.
לא, אני לא מתוסכלת מזה, נגיד, אם היום את שיחה. את לא יכולה לקבל את זה מה שהן מתוסכלות פה.
בסדר, אני לא מבין שאני דואג, אבל באמת אני לא דואג, כי אני מכיר אותך. אני יודעת, את מספיק חזקה בשביל לדעת.
את לא, את לא דופקת חשבון. אם את תרגישי שלא במקום, אז תרחי.
נכון?
אני לא אלך מהכיתה בין שם, אבל... לא, לא, אם את תראי שזה לא העניין, אז את... לא, לא את שם.
כן, כן, כן. את לא מתבנית לי להגיד, טוב, זה לא מתאים לי לדבר.
לא, גם כמובן אפשר לעבור מדרשה, הכל בסדר. ופגשת כאילו חברות שאולי פעם יהיו חברות טובות שלך, או עוד לא?
זהו, זה הקטע.
הסיבה היחידה שאני, כאילו, גם אם אני לא ארגיש שזה לא מתאים לי,
זה אני לא רוצה ללכת, כי כבר נהיות לי פה חברות ממש קפות ביחד.
מה, מה?
כי נהיות לי פה כבר חברות, כאילו.
נהיות לך כבר חברות?
כן.
יופי.
ואיך הן? מי למשל?
אני מכיר?
בסדר, מישהו בחדר שלי, שפגשת אותה כבר. הן נראות, אני רוצה להגיד לך,
אני לא, אני לא... אבל הן נראות הכי חמודות שיש.
נכון. הן גם לא נראות הערסיות או משהו כזה.
נכון, הן לא. או נוגאיות יותר מדי. מה? הן לא, הן פה, הן לא ערסיות.
יש כאילו בטח קצת נוגאיות כאלה, אבל...
זה לא.
זה לא קצת כולנו.
מה?
אפילו לא.
אפילו לא כולן נוגאיות כאלה.
ממש לא.
לא, לא, לא. יכולות להיות לך חברות חמודות.
תלמדי ו... פשוט זה מהמקום היחיד בארץ, כי זה בית מגרש.
זה לא מגרשה.
מה זה אומר?
מגרשת זה כמו אולטרנה לבנות גדולות.
כן.
פה זה בית מגרש. יש במחזור גיל שלנו, בשפרת גיל שלנו.
כאילו יש בשיעור שלנו,
אני בשיעור א' אבל באכל.
יש פה מישהי בת 23. כאילו זה לא הולך לפי גיל. זה פשוט מישהי ברמה הזאת שרוצה לבוא ללמוד טראפ.
יש פה נשים נישואות.
יש פה נשים בנוספים. הבנת?
כן, יש כל מיני סוגים.
זה לא כאילו קבוצה של בנות שסיימו שנה שירות ורוצות כזה לערוך חוויה דופית כזאת.
הבנתי.
זה בית מדרש. יש פה בית מדרש. זה בית מדרש פתוח עכשיו 24 שעות. כל הזמן יש שבעות ובנות יוצאות, נכנסות.
כמו בישיבה.
כן.
טוב, היא העליתי שלי.
אז יאללה, אז תגידי, את מתחילה אבל להתרגל לשעות שינה כאילו שלהם?
למה?
לשעות שינה שלהם?
לא, אני עכשיו רוצה איך להתקלח ולישון.
כאילו את מתרגלת וזה לא קשה לך עם זה.
כן.
כן, לא קשה לי.
כאילו, הנה היום קמתי.
לא, זה מעולה,
כי זה מראה שאת גמישה,
כאילו שאת לא כזה, אוקיי,
שמה אחת ישנת כאילו ככה,
בשנה אחרת הרשימה בהתאם לככה.
מה אני אגיד לך? אני יותר טובה בלפני.
שנייה.
צריכה להיות במועדור, אני מנגנות.
זה כזה בנות בחדרים.
חברות שלי.
סתם.
תשבו את שם.
תשבו את השטחה,
נשמד בבידוד, אז אמורה,
חצי מהנשים.
אהה, די.
כנראה היא עוד לא יודעת.
אבל
תלוי. תלוי.
תלוי במחוז.
אבל
אני אומרת שאני תחליף לה בצדות איך הם נעשו את זה.
תלוי.
תלוי. תלוי. תלוי. תלוי. תלוי. תלוי. יש פה הרבה כניסות.
הרבנית יסימה דבות הרעימה. יש פה הרבה כניסות.
יש פה הרבה מה?
הרבה כניסות לבית סדרי הסיפור הזה.
ואתם בקאפ פלייה שם, נכון? איזה צבע? צהוב, נכון?
אני בצהוב. לא באמת.
כאילו, לא עומד.
לא שומרים כל כך?
לא, שומרים, אבל זה בשביל הפרוטוקול.
כאילו,
ההיגיון לא באמת עוזר.
כאילו.
תקשיב, אין לי נסים להצליח להגיע ליום כיפור בכנסת בידוד.
טוב.
יכול להיות,
כאילו, ממש סיכוי קטן שיסגרו פה עוד שבת,
אבל לא בטוח.
אה, שיסגרו עוד שבת? לא. אתה רואה יפה, היית? אנחנו מתגעגעים.
לא, לא. אני בעד שיסגרו פה עוד שבת.
למה?
כי תחשוב שיש פה כבר 50 בנות,
כל אחת הולכת להיות בבית שעד בשבת.
תגיד,
מה הסיכוי שלא תגיע לפה וחזר משחולת קורונה?
אם כולם, תגידי לך, יעל, שאני ממש ממש,
אני לא רגיל לזה שאת לא בבית שבת, כאילו לפעמים את לא בבית שבת, אבל אז את בבית ביום חמישי או שישי.
כן. זה למה אני מתכוון?
כאילו, אני כאילו התגעגעתי אחרי שערכתי.
תראה לי ממש מוזר ובלעדיי, כל השבת כזאת נקראתי יפה.
לא,
הוא אומר טוב, לא, סתם, כאילו, לא שאני עצוב או משהו, סתם, כאילו.
זה היה נכתוב.
כן, זה היה מוזר שאוכלות, כאילו.
טוב, מאבי,
את צריכים עוד מעט לישון, תתקרחי ותשני,
וזהו, נדבר לך.
עכשיו רבי שאני מתה ביתך, זאת הולכת לזכור את הסיפור.
את באמת הולכת לישון מעט, או ש... כאילו?
אה, יקח לי בטח,
כי אז אני מקווה אחת שאני אדבר עם חברו.
לא, טוב, עוד לא, בסדר, לא שבאתי.
אני יכול גם לשלוח לי סתם לילה טוב ורואה את זה, משהו כזה.
סבבה.
אם בא לך, אם לא.
סבבה.
לילה טוב, מסירה שלי.
יאללה, יאללה, תודה רבה.