יואו.
היוש.
מה את רואה? אין לה קליטה או משהו כזה?
הבטריה.
אה, מה העניינים?
לא, כאילו, זה שבור.
כאילו לא שבור, ממש הבטריה ארוסה.
לא, אבל נטפל בזה. מה קורה איתך?
אחלה.
איך היה היום בבית חולים?
היה סבבה.
לא נשמעת כזה סבבה.
נכון, זה היה מוזר.
למה?
סתם, כי הייתי לבד, וחזרתי אחרי מלא זמן, וזה.
למה היית לבד?
כי מותרת לבד שירות אחת לבוא.
מה באמת?
כן. וכאילו לא הכרת אף אחד, כי לא היית מלא זמן?
כן, זה היה מוזר.
בסדר, אני אתרגלת תוך שנייה.
טוב, חוץ מזה שעוד שלוש ימים את באה באמצע.
נכון.
יופי. את בסדר אבל, יליד.
כן.
טוב.
ואין לך שום קורונות?
אין, הם אמרו שאין לי.
איזה אלופה, את וואו.
כן.
טוב, בסדר.
ומה את עושה?
מה אכלת היום?
הלכנו לנידלי.
לאיפה? בשוק?
כן.
הבנתי. ומה כנראה? אבל את לא אוהבת ספורנו דליש, אה?
אבל אין מה לעשות, אני צריכה לאכול.
אז אכלנו דליש וניגרנו, או שהיא כבר שכחת שזה יכל כך?
לא, אתה יודעת אם אמרנו להם לבשל את זה כמו שצריך.
הבנתי.
אני אשמע ממש יפה.
כן, אני הולכת עכשיו להתקלח ולישון.
טוב, מאמי. אז זו הייתה יותר נסיכה שלי. אני הכי מתגעגע בעולם.
אני גם, אני באמת מתגעגעת.
לא אכפת לי להשתברי הביתה, כי בטוח אין לך קורונה.
ואם היה לי, גם לא היה אכפת לך.
גם לא היה אכפת לי. אפילו במיוחד.
סתם אני צוחק.
יאללה, אבא נדבר.
לילה טוב, מסיכונת שלי. אני אוהב אותך מאוד מאוד מאוד, ואזכור גם את כל הסיפור.
אבל במיוחד אני אוהב אותך.
מצוין. אני לא בבית בשבת.
שמעת לי את האסון הזה, כן.
אסון.
טוב.
יאללה.
לילה טוב, מסיכה.
אבא, אתה יודע מה חשבתי היום?
לא.
כי יכול להיות שכואב לי כל הזמן הראש,
בגלל שאני לא שמה משקפיי, אפילו שיש לי מספר.
את יודעת משהו?
כן.
אני פשוט מפגר שלבד לא חשבתי על האפשרות.
את פשוט גאונת.
אך לילה טוב, מישהי אמרה היום,
וואי, אני לא שמה משקפיים, אז כואב לי הראש.
ואז כאילו אותי... לא, לא. זה פשוט, אני פשוט,
את לא יודעת איך אני עכשיו מסמיק מבושה, באמת.
למה? כל כך לא מתאים לי.
כל כך לא מתאים לי לא לקנות דבר כזה. אני כל כך רגיל שהיה בלי משקפיים, שאני לא חושב על זה בכלל.
לא.
זה לא שאני אהיה עם משקפיים. אני לא מוכנה לצאוב משקפיים.
את לא מוכנה מה?
אמרה מסכימה לי ללבוש משקפיים.
ועדשות?
כן.
אז תשמעי, תבואי, נלך ל...
את צריכה לעשות בדיקה, כי אנחנו לא יודעים איזה מספר יש לה.
שנייה, אתה לא נשמע מופתע.
כאילו, זה נשמע שחשבת על זה מקודם כבר.
לא, אני מופתע מהקשר לכאבי ראש.
כן, לא, זה כאילו זה נשמע כאילו חשבת על זה לפני זה.
לא.
זה פשוט, ברגע שאמרת את זה, זה כל כך הגיוני.
כן, ברגע שחברה שלי אמרה את זה, פתאום כי אמרתי, וואו. כאילו, זה לא בטוח,
אבל כאילו, אני ממש מתבייש שאני לא חשבתי על זה. אני ממש מתבייש.
אני אגיד לך, כי את כל החיים בלי משקפיים, וזה כל כך, כאילו,
אני כאילו חושב עלייך, כאילו, את לא צריכה משקפיים,
למרות שברור שאת כן צריכה,
וכאילו, את גם כל החיים יש לך כאב ראש, אז כאילו, הייתי צריך לקשר בינינו, אני מבינה?
כן.
טוב, אז תשמעי, כשתבואי הביתה, אני אקח אותך ונקנה לך עדשים.
טוב,
אני גם ממש עצובה לשים עדשות.
למה?
סתם, לא את.
אז מה, רוצה ניתוח? לא עושים ניתוח בשני מספר כזה קטן.
לא, אני חושבת שזה יהיה עצובה, אבל אני אשים עדשות.
מה אכפת לך? לא רואים את זה.
נכון, אבל זה נושא כזה.
כאילו, אתה תלוי יותר במשהו.
לא, אבל את תוכלי להיות לפעמים בלי, כמו שאת עכשיו.
להפך, את לא, את לא ככה.
את, בגלל שאת רגילה לבלי משקפיים,
אז כאילו,
וגם יש לך מספר קטנצ'יק,
אז כאילו, את יכולה להיות בלי.
כן.
וגם נוכל לראות אם זה עוזר לך לכאב ראש אחרי כמה זמן.
כן.
נכון.
וואי וואי, איך אני כועס לעצמי. טוב, יאללה.
אל תטעס.
אני כועס לעצמי, לא בגלל איך, כאילו, אני כועס לעצמי, שאיך שלך, לא חשבתי על זה אפילו, לא,
בכלל לא עבר לי בראש.
אני אגיד לך למה, את יודעת למה?
כי בראש שלי יש לך חצי מספר.
אבל זה לא נכון, יש לך יותר מזה, נכון?
כן.
כאילו, חצי מספר היה לך פעם לפני מיליון שנה, זה לא אמיתי.
ככל שעולה לי המספר, ככה יותר עולים לי הכאבי ראש.
כן.
טוב, וואללה, את יודעת משהו?
זה כאילו חובה.
וגם,
כאילו, את יכולה משקפיים נגיד בדירה או משהו כזה.
כן.
אני לא צריכה אותך משקפיים יפהפיות.
כן.
כאילו, מותק. אז יאללה.
אז ביי.
לילה טובה.