תודה רבה, תודה רבה, תודה רבה, תודה רבה, תודה רבה, תודה רבה, תודה רבה, מתי את מסיימת שמה?
בסביבות שש כזה, שש. עכשיו תגידי, למה את צריכה דרכון?
אני צריכה למסור להם את הדרכון שלי פה עכשיו.
היום?
כאילו עדיף שאני אמסור היום, לא ידעתי את זה, אז לא הבאתי אותו, אז אני אסתדר אם לא, אבל אם אתה ממילא מגיע מהבית ואתה רוצה... לא, אבל אני אגיד לך מה, העניין הוא כזה,
כשאני חשבתי שאת צריכה את דרכון, נמסור להם,
אבל לא הבנתי ששמה.
אז אמרתי, למה את חוזרת הביתה? אז תקחי את זה הערב. עכשיו יצאתי כבר הדרך, ועכשיו אמא אומרת לי שאת צריכה את זה היום.
אז... לא, לא, אז אני אמסור להם מחר.
זה בסדר אם אתם תמסור להם מחר?
אני מקווה, כן. לא, זה בסדר. כן, או שלא. לא אגעת, אני לא אגעת.
טוב, אז... אני לא אגעת.
לא, אל תחזור, כנראה שזה בסדר.
מה, אני לא אקח את הסיכון שלא תוכלי לנסוע לקפריסין, נכון? אני אוכל לנסוע לקפריסין, אני לא הבאת שירות היחידה שלא הביאה את הדרכון.
אז זו השאלה שלי.
טוב, אז אני אברר, ואני עוד שתי דקות אחזור אליך.
אוקיי, אני מומשים. ביי.
ביי.