תגיד לאימא, תגיד לאימא שאני באה לחתונה ושלא תדאג, עכשיו אתה יכול לדבר איתי?
כן, אני עכשיו יכול לדבר איתך כי אני מחוץ למשפחה, כן.
אז אתה יכול להגיד מה שאמרת?
שאני חושב ש...
שמה?
זה הבחור הזה, כאילו,
כן, אבל כאילו,
התחברת אליו והכל, אבל
המשפחה שלו וזה, הם לא...
כאילו, יותר, לפי דעתי, לפי דעתי, אני לא אומר לך,
לפי דעתי יותר חשוב לך זה.
ואם זה במקור,
אז אני, זה מה שהייתי עושה, כי זה לא, זו חברה טובה, זה לא שאיזה,
אני מבינה, זה לא שזה בת מצווה של איזה מישהי מהסניף שמזמינה אותך כי היית קומונארית.
לא, זה מה שאני חושב, אבל אתה אומרת, יעל, באמת, כאילו,
מה אתה יודעת? גם יהיו מלא אנשים,
כאילו,
בלוויה, ויש לך מספיק לוויות, את יודעת.
כן.
טוב, אבל בסדר, אמי שלי, אני קצת דואג לך, כי את, בגלל זה, כי יש לך מספיק לוויות, כאילו, פתאום כל הזמן מתים לך אנשים.
כן, זה ממש מוזר, כאילו,
זה לא רגיל, שנה שעברה זה לא היה ככה.
מה, בזמזם?
כן.
מה, ככה אמרו לך?
כן.
כאילו, מתו החודש הזה יותר אנשים משל מיני שנה שעברה בערך כל הזמן.
וזה גם, כולם בשוק. אני אספר לך אחרי זה, שאני אחזור הביתה.
טוב, אנחנו לא יודעים הביתה. כי זה לא היה אמור לקרות.
אה, זה לא היה אמור להיות?
זה לא היה אמור לקרות בכלל.
כאילו, היה לו איזה סיבוב בביוב.
זה לא כמו הילדה הזאת, שכאילו... זה לא כמו האחות של בתור שהיא נפטרה,
זה כמו שאח של נעמי נהרג.
אה, הוא היה במצב כאילו טוב בעיקרון?
הבנתי. כן, הוא התחיל ביחד איתנו.
אה, זה לא כמו הילדה הזאת שישבתי איתה בבית החולים והפתיחו שהיא תמות.
לא.
זה הרבה יותר עצוב.
הבנתי. אז כאילו... זה ילד שקבעתי את זה ביום ראשון שנושב על גרידה.
כאילו, ביום ראשון עושה את לא אוהבתי. רגע, רגע, כאילו, היה טיפול לא טוב או משהו כזה?
היה לו, עשו לו ביופסיה, סתם,
כאילו, סיטי, משהו כזה,
והוא פשוט לא התעורר מההרדמה.
אה, סתם דבר, כאילו, שיכול לקרות גם למישהו שסתם בטיפול בבית החולים.
הוא לא מת מהסרטן.
הוא לא מת מהסרטן, בקיצור.
הוא לא מת מהסרטן,
אבל עכשיו אחות אחת אמרה לי שכמעט כולם לא מתים מהסרטן.
אלא מאיזה סיבוך, כאילו.
מאיזה סיבוך או מהכימוסרפיה או מספיק? אבל אצלו זה לא סיבוך.
זה לא כאילו הוא לא התעורר מההרדמה.
וואי, איזה מסכנים במשפחה.
לא, זה יותר גרוע, זה הרבה יותר גרוע, לא?
כן, אנחנו היינו בשוק.
כאילו, השיחות...
אני אספר לך קיצר, הכול בבית. כן, בסדר, מאמי, בסדר. בסדר. אז תשמעי, מה? אז איך את מגיעה ל... ברור לי שאני הולכת לחתונה, כאילו, זה לא בריא, זה לא בריא לנפש,
לנפש שלי, כאילו, שאני לא הולכת לחתונה ושאני הולכת ללוויה. זה לא דבר נורמלי לעשות, אבל...
עדיין, אני ממש, כאילו,
מבועפת מזה. גם היית רוצה, אבל אני אגיד לך משהו, יעלה.
מה?
את, כאילו,
לא נעים להגיד, אבל סביר להניח,
כן. שבשנה הקרובה, או במה שנשאר מהשנה הקרובה,
יהיה לך עוד לא הוויות, הרבה יחסית לרוב בני האדם.
כן. וכאילו, נגיד רופא, נגיד רופא באונקולוגיה, כן. נגיד רופא באונקולוגיה, כן.
אז הוא לא יכול לא ללכת לכל לוויה, כי אז לא יהיה לו חיים.
נכון, אבל זה היה...
ככי אהבנו, באמת. כאילו, כל הזמן דיברנו עליו, ובאמת... בין כמה הוא היה, בין כמה הוא היה? הוא והתינוק הקטן שאני אוהבת, הם שני החנכים הכי אהובים עלינו.
בין כמה הוא היה? הוא היה בן 15. הוא התחיל עכשיו כשהיו.
אה, בחור ילד דתי?
אה, כן, מנאורה.
מה את אומרת?
כאילו, הוא בחור... אני לא אצלו בבית.
איזה סרטן היה לו?
איזה הקטע, ממש מפחיד.
יש לו מה שהיה לחברה של שירה, רק במקום אחר בגוף. כאילו הודשקין.
אה, אבל לא מתים מהודשקין.
נכון.
בטח לא צעירים כאלה.
רגע, הודשקין או נון-הודשקין לפמות?
הודשקין.
כן.
אה, מה את אומרת?
אני לא יודעת. אמרת אסור לי לספר, זה סרטי. אני מבין, אני מבין.
בגלל זה.
כן. בגלל זה, בגלל שזו אותה מחלה כאילו.
כן.
אה, אימא אמרה לי שהם איכשהו קשורים להרמן או משהו כזה. לא, הוא קבע איתך, הם ידברו ביום ראשון במחלקה.
בכלל, אל תדאגי, יש לי עצי גב, ונדבר ביום ראשון כשתתחילי את הטיפולים. משהו כזה.
מה את אומרת?
רגע, למה ירדימו אותו בסיטי? את לא יודעת.
לא יודעת. אני גם לא יכולה לדבר על זה כי אני באוטובוס.
טוב, מאמי. אז תשמעי, תבואי הביתה כאילו את יודעת לחתונה, נכון? אני אחזור מהחתונה, אני אמצא את עצמכם.
אוקיי. למה? תחזרי עם אימא, לא?
כן.
כן, אימא תמצא פרמפ, אל תדאגי.
אז ללכת לחתונה?
לדעתי כן. שוב פעם, אני לא אומר לך מה לעשות, הידעה גדולה.
אבל לפי דעתי, למרות שהוא חמוד והכל, והבחור הזה וזה, זה לא שמי, בטוח שיהיה
הלוויה המונית כזאת, לא איזה הלוויה של איזה חמש אנשים.
אף אחד בכלל לא ידע אם באת או לא באת, וחוץ ממך, כאילו, שאני מבין שזה, אבל
זה לא כאילו שמישהו ייעלב שאת לא באת או משהו כזה.
והחתונה של חברה, אני לא אומר החברה הכי טובה שלך, אבל החברה הטובה שלך, כאילו,
זה מיוחד לך מאוד, אז זה לא המקום.
תדע לך שרבקה תשים לב אם אני לא אוהב החתונה.
מה? גם רבקה תשים לבית, אישה, וואלה, זה גם נכון.
נכון.
יאללה, אז תלכי לחתונה, ואיך את נוסעת? את באוטובוס?
לא, אני עכשיו באוטובוס לתחנה, להר הרצל, ושם אני לוקחת רכבת קלה לכניסה לעיר, ויש לי טרנט עם מדריכה שלי מלפני איזה חמש שנים באולקנות.
איזה מדריכה? מי זאת?
קוראים לה בתיה.
אוקיי, סבבה.
אז אה... שלום לך בכתה חלק.
בסדר, אז אה...
יאללה, נדבר הבא.