כן.
אבא?
כן.
אני קצת מפחדת, יש הרבה שיכורים.
כן.
איפה את?
איפה?
אני עכשיו ליד הבית של משה.
טוב, אז מה, רוצה שאני אדבר איתך או שאני בוא אספיע אותך? כן.
לא, אין מספיק שתדבר איתי.
טוב.
איך היה?
היום אז כן.
יופי, מה עשיתם?
טוב, זה היה כבר כדאי יותר נחמדה מההלכדה בקר ליבו.
אני לא מבין, עברתי עכשיו לפארק המרכזית,
עברנו הרבה במרכזי, היה בסדר.
כל השיכורים, מגעילים, אהה.
בטוח.
יש כאן הרבה מרפצים.
מה, כל מיני אמריקאים או ארסים שורדים?
אפילו לאמריקאים.
אמריקאים כאלה.
מה?
לאו.
הלו.
אני לא שומעת אותך.
עכשיו אני שומע אותך. מה אמרת?
לא שומעים. מה?
הלו.
לך אין קליטה.
מה?
לא לי.
לך אין קליטה עכשיו, לא לי.
מה?
טוב.
הנה, עכשיו אני שומעת.
עכשיו לאן הגעת?
לפנייה לדולב הקטן.
יש שם מלא ככה...
הפינגררים. מה?
כי שם יש פינגררים שקוראים.
לא, פה דווקא די ריק.
כאילו כל כך נגמרו.
כאילו אין כל כך... הפינגררים. הפינגררים נגמרו.
לא, הם כולם הלכו לפארק המרכזי.
כן,
באמת.
טוב.
מה הם עושים שם, אבל? מה הם עושים?
אז מרבצים אחד לשני, רוקדים,
שיכורים, משתללים, עושים מכוניות שעוברות.
באמת?
מעשניםים, אוכלים פיתוחים,
צורקים פיקות.
נשמע כאילו חיים.
בדיוק בשבילך.
איך היה לידינו באוטובוס מישהו?
חרדי.
כל הנסיעה הולכת.
הלכתי לעקיבא עצמי.
והחבר שלו צאקל, והוא בעצמו היה חצי שיכור.
כן, כי האוטובוס שלו נסע את כל רחוב רבי עקיבא.
אז הוא שש.
הראו כל החרדים הם משתללים.
באמת?
היה מלא זיקוקים.
למה היה זיקוקים?
בבני ברק היה זיקוקים.
אה, באמת?
כן, הם כבר כנראה לא עושים יום עצמאות,
והם חייבים פעם בשנה.
הבנתי.
היה מלא פעמים זיקוקים.
וברמת גן, כאילו, מה, רקדתם?
שם היה שיכורים?
כן.
לא, זה היה, הוא היה אנשי החתונה,
מלא דסיות חנוניות של אריאל.
לא, אבל ברחוב כאילו.
לא, דווקא היה שם די משתמם ברחוב.
כאילו, הם כאילו לא יודעים שפורים.
כן, כי זה לא היה רמת גן הרגילה.
זה היה רמת גן גבול גבעתיים,
גבול איפה שיוני גר כזה.
כן, כן, גבעת שמואל.
כן, וזה גבול בני ברק, זה היה כזה.
זה היה רמת גן תל אביב. זאת שמחה שהלכת לו.
כן, הייתי ממש
כאילו ללכת לפה.
כאילו, ליאל כושלנד וכל הדברים.
הרבה מאוד זמן כדי שהם ילכו
לקרליבך.
לא הבנתי. מה היה ללכות שלנו?
הרבה מאוד זמן כדי שהם ילכו לקרליבך.
טוב.
אבל כאילו, זה לא רע שם. כאילו, לא, אבל מלכתחילה זה לא הדבר הכי. באיזה מספר את? באיזה מספר את?
אם אני,
מול איפה שהיציאה מטיילת.
מה רע?
זה איפה שמתחילים,
מול איפה היציאה מהטיילת. כאילו,
איפה שמתחילים מהבניינים,
כאילו, שמולנו.
אני אגיד לך מספר.
אני לא אהה, אני איזה סימץ נורד.
אולי נקראת לך משהו. אני נחמץ.
לא, אני חושבת שהייתי לא ליד בניין.
פה זה חג מאוד משונה, לדעתי.
טוב, אז בקיצור היה כיף ללכת,
כי כבר היית מלא פעמים.
שירה השתעממה.
אז אם היה מזל שיהיה לך.
כן, כן.
מה?
כי עוד פעם,
גם זה מעצבן לי עוד כל שנה, את רוצה לדבר, כי אז אתה רוצה שזה יהיה כמו שנה שעברה,
וזה לא כמו שנה שעברה.
מה זה מעצבן?
אפה, שאלה.
אם אני ישנה בירושלים, אני צריכה לעשות סיפורים בירושלים גם?
פשוט לקחת את זה על זה חברות.
כי יש לך הרבה ארכזות כזה שעברות בירושלים,
ואז חברות שלי אמרו שהן הולכות לזה.
ואז אמרתי להם, אה, זה נשענת של הדדים שלי או משהו.
ואז אמרו, לא כדאי לך, כי אז הייתי חייבת לעשות את פרמפורים.
כן, אבל את צריכה להיות שם בלילה,
וביום.
וכאילו זה נורא מסובך, זה לא פשוט בכלל, עדיף לא.
אבל אם אני עירה כל הלילה בירושלים, אל תדאג, אני לא.
אבל אם,
סתם זה מעניין אותי... מה אתה אמרתי עירה? לא מבין. מה הקשר להיות עירה?
אם מישהו במסיבה כל הלילה בירושלים... מה זה משנה אם זה עירה או לא עירה?
זה מה שאני שואלת.
לא, זה לא קשור לעירה.
זה לא בכלל לא קשור להיות עירה, נו.
כן, אמרו, אם ישנית,
כי אמרתם, זה ישנית של דדים שלי.
ואז אמרו,
אבל, אבל,
זה תרחיב לעשות פורים, ואז אמרתם,
מה זה משנה אם אתם תלכדו עד הבוקר או שאני נישן,
שאתם יודעים שזה משנה.
לא, זה לא משנה, זה לא משנה, זה אותו דבר.
זה אותו דבר, זה לא משנה. אז אמרו שזה לקבוע את המקום שאתה נמצא בו. לא, לא, לא, מה פתאום, מה פתאום, זה בכלל לא קשור.
זה הלכות נורא מסובכות, אבל שינה לא קשורה אליהן.
כאילו, פשוט לא קשור.
טוב, קוראים מספר 13?
כן.
אתה יודע שחברות שלי הולכות מחר למשהו ממש משונה,
שזה עולה 100 שקל, כרטיס אסם,
כל מיני נשים כאלה שרוקדות ושטיזי של טרנסים,
וזה, זה מגעיל.
את רוצה ללכת?
לא, אני לא רוצה ללכת לזה.
אם אני אלך, אני אלך לכדרה הגדולה שיש,
כמו שאנשים עוד עושים,
שאני הולכת לזה גם אחרי סוכות.
אה, את לא באה לבית אל?
לא, זה בלילה, אז נוחה.
נכון, תמיד אני הולכת בסוכות לארכדה, בסוכות,
ויש את זה גם בפורים, עם אדליה ברלינסק.
אני לא יודעת, אולי אם אני אהיה אינך שקליסט.
טוב, הגעתי.
הגעתי, יאללה.
ביי.