כן, אני תכף באה, הסקתי טרמפ מהמופע עד לפה.
איך היה?
היה מדהים, היה מדהים, כמו אישה ירידות.
אני ממש שמחה, למרות שהתבאסתי שלא לקחתי אותך על זה. כאילו, זה היה ברחבה של תיאטרון ירושלים,
והיה פשוט בריזה מטורפתא, אתה יודע איך זה ירושלים.
פשוט הלכתי בקטמור, נרגשתי בסרוגים,
ראיתי את הבית של, אתה יודע, את רחוב אחיש, את כל זה, מה זה?
אנחנו חייבים לעבור לשם כמה, אני אגיד לך.
זה המקום להזדקן.
כן, טוב, לא יכול, כי אני מפורק ברמות שאני לא זוכר את עצמי בחיים.
מסכן, טוב.
טוב שהלכתי.
הסטרס גם של הזה. תגיד, גלעד הלך לישון? הוא בבית? איפה הבחור? הוא בבית, אני לא יודע אם הוא הלך לישון, הוא אמר לך.
אתה יודע אבל שמחר אני הולכת עם שירה בבוקר בשמלות קלה.
לא, לא, לא.
היא לא אמרה לך? אמרתי לה להגיד לה, סליחה.
אתה תאמין שמחרת אוטו בבוקר? לא. טוב, אני מקווה שאני אמצא ונחזור מהר.
אוקיי, את רוצה שתגיד.
אני הולכת עכשיו בקטליו, אני תכף באה.
רוצה להקפיץ אותך מהכנסה להגיד. כן, אבל אני אומרת לך, היה לי נס,
שתפסתי טרמפ, תחשוב, מהמופע
עד לפה.
נכון שזה כישרון רק שלי לתפוס טרמפים בכל מקום.
זה קטע, זה באמת קטע.
באמת נהנית מזה.
ביי.
מה שכן, ראיתי אבל את הבת של סוקול.
כן. זאת אומרת?
איזו. זאת שבגיל של שירה, ראיתי אותה בתחנה מרכזית,
עם גופיה, שיער אדום,
עגילים בכל מקום, קעקועים בכל הידיים,
כאילו משהו זוועה, מה אני אגיד לך?
באמת זוועה, כאילו.
כן. כאילו.
עבועי ופרסילה.
מה אני אגיד לך? ממש זוועה. ממש כואב הלב, באמת, כי... היא נראית גסה?
לא נראה לי. לא, הייתה נראית,
לא יודעת מה.
כאילו, הייתה נראית מסוממת, מה אני אגיד לך? לא הייתה, כאילו,
היא כן הזיעתה אותי והיא כן חייכה.
אלא היא, כאילו, היא ראתה שאני מסתכלת עליה, אז היא זיעתה אותי.
כן.
אבל יעל אמרה לי להגיד לך שאחות של שרה, דווקא כל הזמן הייתה, הלכה ממנה עם חצאית.
והיא אמרה לה, למה את הולכת עם חצאית?
את הרי כאילו הולכתי נכנסיים ביום-יום שלך, אז היא אמרה, דווקא זה נורא חשוב לי בצבא,
וזה, וגם הזמינו אותה לארוחת שבת.
היא אמרה לך?
כן, אני אגיד לך.
אה, היא בטוב, הבחורה?
שלום, מה נשמע?
איך התחילה, מתי היא עוד היום התחילה? להתראות, בני, אני תכף...