כן, מה בסוף עם גלעד? הוא נוסע? או שאתה לא... הוא לא נוסע.
מה?
הוא לא נוסע.
אה, טוב.
בכל מקרה, יואב מסתבר בכלל חזר כבר אתמול מהצפון לאלון שמות.
יופי.
הוא בבית שלו, והוא רוצה אולי לבוא מחר כך את התנור.
תקשיב רגע, יש לך בעיה שמחר בצהריים אני אסע עם עירית לצפון לרביעי ואחזור בחמישי? כי אין לי גם איך לחזור מפה, כי אין רכבת.
מי מחר גם אין רכבות בכלל.
לא מבין מה אפשר גם.
רוצה לקחת את האוטו ליומיים? לא, מה פתאום, לא, לא, לא עם האוטו. עירית רוצה לבוא לאסוף אותי מכאן, ושניסע נטייל בצפון, נשע נטייל סריאל. כן, כמו כל שנה, הרי כל שנה אנחנו נוסעות לפסטיבל הקלייזמרים בצפת וזה.
כן.
אימא של שרה, שגם מכירה את עירית, אמרה שנבוא אליה ללישון אצלהם, כאילו.
כן.
כאילו, אתה יודע, חמישי נלך לכינרת על הבוקר ונחזור בצהרה. אני לא רוצה לחזור מאוחר, כי אחרי זה יהיה להיות יותר פקקים.
נגיד, עד הצהריים, אחר הצהריים.
גלעד כאילו אמר לי שהוא לא צריך אותי, כי הוא נורא עסוק להכין משהו,
ביום חמישי יש לו את זה, ומחר הוא גם על זה.
טוב.
אז מה אתה אומר? יש לך בעיה עם זה?
לא.
טוב, אז אני אלה מחר, אני אלך, אני אקום, מה קורה פה והכל.
אבל באמת, היה קטסטרופה, אתה לא מבין, אלפים היו ברכבת, אלפים.
זה נתקע, לקח לי שעות, גם מי הרכבת להורים שלי שעות, כאילו, הכל פה,
פקוק,
גיליוני מכוניות, וחרדים מפגינים, משהו נורא, כאילו.
הדרך לתל אביב ראיתי מהרכבת פקקים זוועה.
ממש.
אני מקווה ששירה תגיע מהר לגולני. היא אמרה שהיא ראתה שכל כך פקוק, שהיא נסה מהבקעה.
כן.
זהו, זה...
טוב. אני מקווה שהיא תגיע. טוב, תגיד, גלעד לידך, לא, אתה במשרד, או שאתה למעלה. לא, אני עוד לא למעלה, עוד לא אגיד.
אני אגיד לו שבכלל יואב חזר כאן אתמול, הוא חשב לתפוס את הטרמפ או משהו.
ביי. אבל הוא מצחיק, הוא היה נוסע היום למחנה וחוזר מחר. הוא מצחיק כשאחר כך הוא נזכר שפתאום באללה.
ביי.