כן. בני, מה העניינים? בסדר.
אנחנו עכשיו יוצאים ממג'רסה, מהגומר, איזה מקום. מאיפה, מאיפה? ממג'רסה, מאיך אני אגיד לך, לא יודעת איך זה אפילו.
בדרום הגולן, איפה שהוא.
אז כמה זמן אני ככה אגיד. תגיד, מה, יואב מתכנן היום משהו? לא היום.
מתי?
שבוע הבא לכל המאוחר, תחילת שבוע אחר.
אה, אוקיי. לא, כי הוא אמר לי שהוא רוצה לבוא עם שרה היום.
זה כן, אבל...
סתם כאילו לבוא, לא להגיד לנו משהו. לא.
טוב, קניתי שם. לא, אולי להגיד לנו, אבל לא... לא... כן, קניתי דובדבנים פה מדובים. איזה מעולה, כל הכבוד, יופי.
דובדבנים ומישמישים, אני מקווה שהם טובים, אני מקווה שלא נתאכזב, אבל
זה היה נראה טוב.
מה יכול להיות?
מקסימום להתאכזב, לא נורא. כן, אמרתי, מה יכול להיות? בדיוק, איפה אני אמצא אצלנו? צריך מושג מתי תהיי פה? כי אני הרגע חזרתי לבית שמש, אני בביג.
אה, אני מקווה עד שש.
אה, אין לך מה לחכות לי בביג, אני מגיעה עד האולפנה, מה?
לא, חשבתי שאני אעצור, את אוכלי כבר לעצור את ביג, ולא צריך להקיע ערוגה, תגיד.
לא, דווקא, תקשיב, ב-10:30 התקלחתי, הלכתי לישון, לא עניין אותי כלום.
כן. וקמתי ב-5:30 בבוקר, רשמתי מ-10:30 עד ה-5:30, ואני סבבה יחסית.
אוקיי. הנהג פה מביא לי כל היום פחיות קולה.
אוקיי, חמוד. אתה יודע, הוא מקבל בחינם, כאילו, בכל מקום שהוא מביא קבוצה, אז יש לו פה ערימה במקרר.
זהו, אז הכל טוב. זהו, עכשיו אנחנו יוצאים, כאילו, עכשיו הם החליפו בגדים, היינו פה במיינדטראפ. טוב, היה כיף.
תקשיב, הגולן מדהים, באמת, וכאילו, לנסוע פה אחרי כל המלחמה זה מדהים.
לא היה מסלולים וואו, אתמול, כאילו, היה קצת מאפן,
היה לנו מזל להיממץ גביר שלא היה חכם מדי,
אבל היה סבא בננטי,
היה טוב, היה טוב, יכול להיות עוד יותר טוב, אתה יודע, לפעמים ש... זה היה מאוד יפה בבניאס, היינו היחידים גם,
כאילו, היינו היחידים, זה הזוי. עכשיו פה במדרזה יש פה המון ערבים,
זה מגעיל, כאילו, תגיד.
זה מבאס, כאילו, היה אווירה, היה נחמד,
אוכל או משהו, אבל בסדר, היה כיף להתעבר, והם התפלצו ממני. ב-6 בבוקר קמתי,
הערנו את הבנות, ישבתי בחדר שעה, בדקתי בגרויות.
וואלה.
כן,
אני חוזרת עם כל החבילת בגרויות שלקחתי לגמורה.
כן,
כל הכבוד. זהו, אין לי זמן, אני מבינה שאין לי זמן, כי יש לי אקשן כל הזמן.
כן.
אני מבינה שאני צריכה להתאפס על האירוע הזה.
כן.
של המסחנים. אז זהו, איך אתה מרגיש העיקר? יותר טוב עכשיו שאתה בלי התחבושת?
קצת יותר טוב, כן. כאילו, זה אחרי שלושה ימים באמת השתפר?
זה משתפר לאט-לאט.
התחושה.
ותגיד, שר אצלנו, הוא הלך, מה לוייתו?
הוא הלך הבוקר, נראה לי.
לאן הוא הלך?
לא יודע לאן, הוא הלך הבוקר.
כן, אבל הוא חוזר או לא חוזר? אין לי מושג.
ומה עם הדירה שהם מצאו, זה התחדם?
נראה לי שכן, הם נראה לי סגרו אז...
שמה הם?
הם הסכימו לקחת את זה, הם נראה לי סגרו את זה. כן, אבל הם היו צריכים לעשות חוזה וכאלה.
כן.
ויעל בטוב?
כן, תשמעי, לא יכולתי יותר מדי לדבר איתם אתמול, כי הייתי עם תחבושת והייתי גם מפגר ואני גם לא יכול לדבר כל כך. כן, כן, הבנתי. ממש קשה לי לדבר, גם עכשיו, כן.
סליחה שאני מלמד וואי, זה מזעזע. אתה לא מבין, לקחנו לבנות מתחילת הטיול את הטלפון, הן בלי טלפונים, הן לא יודעות כלום מה קורה, כאילו.
מה, עם הצאלה הזאת?
כן, תקשיב, זה ממש קרוב למקום שלי, אלו שר. זה פדואר, כן, זה פדואר.
לכן אני מפחדת שאנשים ייבטלו לשר. לא, לא. ואכל מיני חברים שלו מהצבא יקלטו מה זה.
כן, לא, לא, אל תדאגי.
מזל, יעל, הוא התבייש שהם לא כתבו פדואל בהזמנה, אמרתי לה יותר טוב, שאנשים יסיגו בו ווייז וזוסתך וזהו.
כן. נכון? נכון.
נסים איסור בלי להבין לאן הם נוסעים.
ביי, יש פה בלאדן.
ביי. ביי.