בסדר, אני לא חושבת שאנחנו צריכים להתקשר אליהם. אחרי שיהיה הצעה, אז נדבר.
אבל אני חושבת... אבל שנהיה מוכנים עם המספר, כאילו.
כן, אז ברגע שהוא יציע, הוא ישלח את המספר, זו דקה.
אני חושבת שעדיף למוצא שוות, כאילו, אתה יודע, להזמין את אבא שלך מראש. כאילו, אתה יודע, זה פה מהרגע לרגע.
לא יודע, האום שלי יחזור.
כן, אני שומע.
שהם גם יחזרו מהגולה, היא תהיה גמורה, אתה מבין?
יש משהו במוצא שלי, יום להתעפק.
כן.
נראה לי שאפשר כאילו לחגוג כל המספר.
מה את רוצה?
היום, אתה יודעת, היא תחזור עד שהם זהה, לחגוג בפורמט המשפחתי המצנתן.
בפורמט שאנחנו רגילים.
ובמוצא שלי לעשות בפנים השורים, ולהזמין את אבא שלך, ואתה סביב לעשות את השלום.
כן.
אנחנו מעניפים את זה.
זה מעריף לי too much, אתה מבין, בשבילנו.
ועד שנחזרו, זה זמן, יש פקקים.
אתה מבין?
זה לעשות בורד בתשע, אחרי שהיא כל היום, זה נראה לי קצת סופק.
כבר אמרתי, מה שאת רוצה מקובל עליי.
אוקיי. לא מסובך.
גם אין לי בעיה לסגוש אותה מחר סתם רק את ההורים, בנחת, לדבר על כסף ולעסוק במוצא שגור.
אין לנו, אני לא מדבר עם אף אחד על כסף.
אוקיי.
אני לא מדבר...
בסדר, אוקיי. לא, אני לא צריך לדבר על כסף.
טוב, נגידו מה שהם רוצים, ונראה, ואנחנו נראה מה אנחנו.
אנחנו בעיקרון לא מפעלים כלום, זהו. תעזבו את זה.
טוב, מוציאים. פתאום כולם לא אביהם. מה שאנחנו נותנים זה מתנה, זהו.
טוב, בסדר, תה... נהיה בקשר.
טוב, ביי.