בסופו של דבר אתה שומע אותי? הטלפון של הבית לא עובד.
מה?
אני אקנה חדש, תשמעי.
לא, רגע, הטלפון למטה לפעמים עובד, לפעמים לא, למעלה עובד, לא משנה, כן?
שני דברים. קודם כל, לפעמים שתדעי, עשיתי היום,
חידשתי את הביטוח ועשיתי כאילו,
מאה ראשון במרץ אז הילדים כאילו יכולים למצוא חופשי,
בלי אפליקציה.
מעולה, ממש.
זהו, זה יעלה לנו עוד 600 שקל לשנה יותר ממה שעלה, אבל זה שווה לי.
אוקיי.
הדבר השני הוא...
כן.
אה, אני רוצה לנסוע מחר הגולן, את רוצה להצטרף אליי?
לאן?
לשירה, לבקר אותה ולחזור.
וואי, אני מה זה רוצה?
אני מחר ביום חופשי.
אבל מה, אתה קודם תהיה בירושלים, ואז תיסע.
ואז אם אני אבוא, אני אאסוף אותך אם את צריכה. לא, מה, או שאני אבוא לירושלים ויחכה נגיד שעה וחצי וייסע.
לא, יש לי גם כמה דברים בירושלים, ולא, אני לא אהיה שם שעה וחצי.
לא, אני אומרת, אין לי בעיה לבוא, ואז ניסע מהביקה או משהו כזה, או ניפגש בדרך, חבל שתבוא.
סבבה, אני אשמח לבוא.
למה? כי אתה רואה שהיא בשביזות וזה?
כן, כן.
אני גם רואה, אני גם חשבתי על זה. פשוט אמרתי, אולי שבוע הבא יואב כבר בחופש, ניסע כולנו.
אבל טוב, אל תבטיח, אל תגיד לה.
אני אמרתי לה וכבר סגרתי איתה. אה, אה, הבנתי.
היא רוצה שתבוא? חשבתי שהיא... היא רוצה שאני אבוא, כן.
אחלה, אני גם אבוא, אני אשמח ממש. אולי גם יעל תרצה לבוא.
לא, לא הצעתי את זה, נכון? טוב, טוב, טוב. אני אשמח לבוא איתך, מאוד.
אני לא עובדת מחר, אני אשמח ממש.
לא, אני אשמח מחר, אחרי צהריים, מתי שאני אראה.
אוקיי.
טוב, אתה רוצה...
טוב, טוב, אתה לא תאכל סטיש ניצלים, אתה לא תאכל.
אני פשוט קיבלתי מחזור היום עם מראש הזוועה.
אוקיי. הלו?
כן, כן, אני שומע.
כן, לא במיטבי, גם ישנתי רע, גושם חרפן אותי, היה לי ממש קשה.
אבל אייל הספיקה את הרכבת?
כן.
טוב, מכיוון שהיה לה שווה לנסוע, נסעה לאיזה ילדה חולה ואיכילוב.
כאילו שזה שווה.
מה?
כן.
כן, טרטור וזה.
טוב, ביי. אז איפה...
אז איפה אתה עכשיו, בביג או אתה חוזר?
אני עושה דברים לא בביג ועוד לא חוזר. מה יש? טוב, בסדר.
בסדר, אולי בשמונה, אם תחזור, אני אקפוץ למשהו שיש לי.
מה יש לך? יש לי איזה ערב של הבית ספר בשעה יפה, שאני אולי צריכה לראות. טוב, אולי בשמונה אני צריכה ללכת להחזיר את הגלגל הזה. כן. בסדר, אז נהיה נראה כבר.
ביי.