תן לי, מה העניינים?
מה העניינים? הכל בסדר?
כן, כן, שלחתי לך הודעה, שמתי לך למכנסיים בניקוי יבש וכיבדתי לך את הג'ינס.
איפה את יודעת? סליחה, סליחה.
תקשיב רגע, האוטו גם בבית, אבל תקשיב, יעל קיבלה הצעה ממרגלית להיות במחלקת יולדות.
באמת?
כן, והיא צריכה לתת תשובה היום.
אם הם ילחיצו אותה, שתיתן תשובה היום.
אז אמרתי לה שקודם כל שהיא חוזרת הביתה באחת, שכמובן אחי מכל האנשים להתייעץ איתך.
וואלה.
דעתי זה כן הזדמנות בשבילה לראות מה זה יולדות, כי היא קומן במה זה שהוא... היא גם לדעתי, אבל היא לא חושבת... לא, היא כאילו נכנסה לעמוד שהיא רוצה להיות מיילדת,
אז תהיי במחלקת יולדות, זאת אומרת שאני כאילו נכנסה לעמוד של בבעלה. מצד שלישי, אני אומרת,
היא עוד שנייה מסיימת את העבודה המעשית, היא תישאר בלי כלום, היא תתחרפן משהי עמום, אתה מכיר אותה?
היא לא תשב בבית כל היום.
בסך הכל מדובר על שתיים-שלוש משמרות, אתה מבין?
כן.
לדעתי זה ממש כ... לא, אבל אני אומרת לך, בוא נגבש דעה, לדעתי כדאי לה, ואם היא תרצה,
יהיה לה רע אז שתעזוב, היא לא יכולה להגיד להם לגבש דעה.
לא, אבל להגיד לה את זה שאם יהיה לה כזה גרוע, אז היא תעזוב, לא יקרה כלום.
זה גם נכון. אתה מבין?
מה?
זה גם נכון. דעתי זו הזדמנות מקדימה, הפוך.
אני גם זוכר, מה הפוך? הפוך למה? הפוך למה? לא, הפוך מ... שהיא הייתה צריכה, כאילו, אני אומרת, אני יודעת שאז שהיא התחננה לה, שהיא רוצה לעזוב ולעבור, היא לא הסכימה לה.
היא לא עשתה את זה אז.
אתה מבין?
כן.
טוב, תקשיב, העיקרון, אני בדרך הביתה, אני מתלבטת, כאילו, אם לקחת את האוטו או לא לאימא שלי.
אבל בינתיים אני לא מוצא טרמפ, זה כן טרטור, כאילו, ברכבת, וזה כן גם... טוב, הנה, אני התעוררתי, אני לא יודע עד מה... אז לא הבנתי למה התקשרת אליי?
בוואטסאפ יעל כתבה לי, תתקשר כשתאכל חריש, ואת כתבתי לזה, זה הכול. אה, אוקיי, ביי.