אתה עדיין בירושלים?
הלו.
כן, אתה עדיין בירושלים?
כן.
טוב.
למה? כי המחשב לא עובד לי ואני חייבת לעשות פה דברים. מה יש? בואו, מה קרה לו?
המחסך הפסיק לעבוד.
לגמרי?
כן.
גם כשמחבב למדליקה? כן, כן.
לא, בטוחה שהמחשב דולק?
כן, אבל אני אבדוק עכשיו שהוא. תחביבי ותזדיקי את המחשב.
טוב.
אתה בא בקרוב?
לא, לא. טוב. ואין לחץ. לא, לא. זה נשמע שיש לחץ. ושמונה חייבים להדליק נרות, כי אחרי זה יעל צריכה ללכת לבית חולים. מתי היא הולכת לבית חולים?
בלעוד חמש עשר. אני אומרת שמונה תשע צריך להדליק נרות. כן, בסדר, אני לא אגיע כל כך מאוחר. אני רק אומר, אומר, אנחנו לא בעוד, לא בעוד חצי שעה, זה הכול. כן, בטח נורא פקוק, בטח נורא פקוק. נכון. הבעיה היא שגם אני ויואב נרדמנו, ועכשיו הערתי אותו, בטח הוא כבר פספס. מה בסוף נסגר עם האוטו שלו אוהבים שח?
כלום, לא נתנו לי את האוטו, וזהו.
זהו. כולנו בבית, וזהו.
ביי.