ווטק?
כן, טוב לך, יש שם?
לא, ראיתי את הלוויה הזאת עד עכשיו, זה היה פשוט...
אוי, גם מה זה לא טוב לך?
לא, אני מתחילת לראות, תקשיב, עשו שם מספדים מדהימים.
הייתה מרגישה?
רע.
לא יודעת, כאילו יש לי כנראה משהו שאני כבר ניחסתי את זה לצוואר תפוס, אבל אני מבינה שזה כנראה
חלק ממשהו, אתה מבין?
שזה לא קשור לצוואר תפוס, ממש יכול להיות. כמו שעשיתי, זה וירוס כללי, כאילו.
זה ממש יכול להיות.
תקשיבו רגע, מה שחשוב זה שגלעד הלך כבר בשמונה לסניף לפגוש את וינסון.
הוא לא התחיל את העבודה בנגנית שלא אכפת לי, סתם חבל לי בשבילו, כי הוא יכל לגמור את זה כבר.
הוא חזר?
לא, והוא לא חזר,
והוא גם קשה לו כל בוקר לקום, ויש לו מחר יום.
אז תעשה דבר, אני לא רוצה לנג'ז לו עוד איזה רבע שעה, תתקשר, תשאל אותו מה קורה,
תזרז אותו, יכול לשבת עם וינסון מחר, מחר יש לו יום עד ארבע, אין לו שום סיבה,
אין שום דחיפות היום, אתה מבין מה אני אומרת?
כן.
סתם, הוא גם מחר הפוך, אז מקסימום, אין לי בעיה, שלא יעשה עבודה באנגנית, לא אכפת לי.
אבל בשבילו, כאילו, עם כל הכבוד לוינסון וזה.
לא, ביי.
אמרתי לו גם שהוא מוזמן לשבת פה, אני לא יודעת למה הוא בסוף הלך לסביב.
אני, מה אתה אומר? לקחת את מילה...
כן, אבל אני לא יודע אם כדאי להכניס לבית ספר אם את יכולה מחר.
אין לי כל כך ברירה אחרי שאתה אומר... לא, את יכולה, את יכולה, אבל... הבית ספר מתפרק, יש מורות עם בעיים במילואים,
אתה לא מבין, אבל בית ספר מתפרק, כאילו, אנשים בייאוש, בדיכאון, מורים חולים.
היה נורא היום, אני די חייבת ללכת מחר, אם אני אצליח.
אין לי כזה יום נורא.
אני מתחילה בעשר. ביום שלישי, אני ביום חופשי, אז כאילו, אני אומרת, אני אסחוב.
אתה מבין?
אוקיי.
אסחוב, אני מקווה להרגיש אותה טוב מחר לעשות קניות.
בשאיפה, טוב. ביי. אני די, אין לי ברירה, אתה מבין? אז אם אני כמו היום, אני אלך, נימח לי כבר בעשר.
ביי.