כן, מה העניינים?
בסדר.
תקשיבי, התרווקתי עד עכשיו בתחנה המרכזית, פגשתי פה את רחל גילה, כל בחורה מהמגזר שמכבד את עצמה פה במופע, גם צביה פה,
צביה קונן, אימא שלה חצי מהרמה, בקיצור, אז החלטתי ללכת, סדרה.
שכנעת אותי, אז אני נכנסת למופע הזה,
שוב פעם שאני אחזור איתם או באוטובוס, אני...
אל תדאגי, הכל יהיה בסדר, תהיי לי, אני כל כך שמח שאת הולכת לזה.
כן, אבל אני אחזור כאן מאוחר.
אז מה? תכנעתי לעשות מרק, אבל לא נורא, נכון? מי כזה צריך את המרק היום? אף אחד, נכון? אף אחד, אף אחד, אף אחד, זה לא משהו. אתם אוכלים עכשיו או שאתם עוד לא הולכים? השנייה, השנייה נרציתי מארבע שנים. אה, ברור. שמחת שהלכתם?
שמחת? כן, ממש. כן, ממש.
מה קורה פה? כל בחורה מהמגזר, פשוט,
אז זה היה לראות את זה, כל בחורה שמכבד את עצמה, כל אישה,
כל אישה, כאילו, תקשיב, אנשים שילמו, תקשיב, אנשים שילמו 190 שקל לכרטיס.
לאודליה ברלין. בזכות הצדיק, בזכות הצדיק שהלכת לי. זה מטורף, 190 שקל אנשים שילמו במכירות מוקדמות, אני לא מדברת עליי שקניתי מהרגע להרגע ממישהי.
טוב, ביי.
טוב, שיהני, ביי, תעדכני. תודה, ביי. שירה הולכת לחוף הפסוק.