כן, רונית.
אתה כבר של אבא שלך?
אנחנו עוד כרגע הגענו. אני מתלבטת מה לעשות. תקשיב, יש פה מופע נורא גדול של נשים שנקרא אוכילה בבנייני האומה.
חברה שלי מציעה לי כרטיס לזה ב-100 שקל, זה מתחיל עוד שעה.
כדאי ללכת, הוא סתם יצא לי לרוחה.
אני מתלבטת.
הבעיה שאני גם די רעבה, אתה מבין? תהיו חבל לי, זה כבר יצא לי המון כסף, גם לקנות אוכל, גם להופעה.
שטויות, רונית. שטויות, שטויות. בשביל זה יש לך כסף.
אבל הייתי במספיק הופעות השנה.
את לא היית במספיק הופעות השנה. תפסיקי,
אני לא יכול לסבול את הקמצנות הזאת.
זה מגיע לך.
ממש מגיע לך, אם את אוהבת את זה.
אם הם אמרו שזה נדיב, כולם אומרים שזה ממש יפה.
אז לכי ותהני, יש לך גם חברה ללכת איתה.
לכי ותהני ותאכלי, את צריך משהו.
מה?
אני מבררתי. אני מבררתי איתה בדיוק מה.
כאילו, אני ממש שומעת, אני מבינה. אבל גם תקנייה צריך משהו לאכול, איזה פלאפל או משהו. ברור, ברור, ברור, ברור, כן, ברור.
וזהו. ואל תצטערי. מה?
לא, אני אעדכן אותך, אני ממש מתלבקת.
אני כאילו פה, אתה מבין? זה בנייני אומץ. אני מבין, אז זה כאילו משמיים.
כן, תרשי לי זה כן המון שיש לך סמך.
עזבי, זה לא הרבה כיף.
תהני.
ואני אחזור רק באיזה אחד. אני חושב שזה לא אכפת לי, אז אני אקום עוד פעם, מה קרה?