כן, תקשיב, שירה נורא רוצה עכשיו ללכת לקניון פה להציץ, ואני רוצה פה,
הרבה אנשים שלי הולכים לנוח, לעשות להם מדיח וגם לנוח טיפה.
כן. ואז בערך ב-17:00 חשבנו ללכת עם האוטובוס לים.
טוב.
למרות שעכשיו כאילו קלטנו שהתיקים של שירה פה, אז זה קצת יהיה להיסחר איתם, אבל מילא.
ואז כאילו, אתה מבין, חבל לי עכשיו להביא אותך מתל אביב לגבעתיים,
שזה לא סיפור.
מה אתה אומר?
אני לא יכול עכשיו להגיע לגבעתיים, אה? לא, נגיד ב-17:00, ואז תעסוק אותנו
מהתיקים שלנו. זה לא כדאי לך, אבל... כן, לא, אז אני אשאל אותך, עדיף לנו לקחת את התיקים, זה לא נורא, וללכת לים.
נגיד ב-17:00, להיות שם נגיד,
אני מקווה שנגיע עד רבע ל-18:00, נגיד להיות שם עד שש וחצי,
ואז נפגוש אותך.
ונוכל מה שם?
כן, אתה כבר ב-18:30-17:00 יכול לאכול. אוקיי, אז הנה מה שאני מציע. אני מציע, כן.
אני מציע ש...
אני מציע שכשיגמרו הפקקים, בערך ב-18:00.
כן.
לא, זה לא ייגמר עדיין, טוב, לא חשוב.
ואז מה?
הייתי אומר, אני אקפוץ לאמא שלך להביא... לקחת את התיקים.
אוקיי.
אבל לא, אז ב-18:00 זה מוקדם מדי, זה עדיין יהיה ביקור בכיוון הזה.
תראה, אנחנו יכולים בחזור לעבור דרכם ולקחת.
מצד שני, חבל, אתה מבין? עזוב, אני אקח איתה את התיקים, אנחנו שתיים... לא יודע כמה תיקים יש לכם, אין לי מושג. איזה שתי תיקים?
אה, יש לנו שלוש תיקים, כי גם לי יש תיקים.
טוב, תגידי לי מה שעה, תעדכני אותי בקיצור.
לא, אני מתלבט איתך, אבל מצד שני, גם להגיע לים, יהיה לנו באוטובוס כן סיוט.
מה, מה? אני לא אסחוב אותך לים, נכון?
תראה, יש עוד אופציה שאני אגיד לך, תבוא לפה, נגיד ב-17:30,
שעדיין יהיה לך קשה להגיע לפה,
תבוא איתנו לים, תחכה לנו באיזה שעה, חצי שעה.
טוב, עכשיו אתם הולכים לקניון בכל מקרה?
אני לא.
שיר הולך לקניון ובערך קבענו שב-17:00 נצא מפה.
טוב, אז נדבר על זה,
אוקיי? טוב, תראה אתה, תבדוק לפי הוולד. נכון, ביי. כן, יש לנו תיקים כבדים, אני קולטת. כן, כן, ביי. כן יהיה סיפור להיסחב לים עם תיקים. כן, ביי.
ביי.