את רוצה מחיי, מה? אני לא רוצה כלום, אני אומרת פעם. את לא מפסיקה, את לא מפסיקה.
אז אני אומרת, פעם הבאה תגיד לי, ואל תשנק אותי. לא, אני לא אגיד לכם שיוצאים מהבית, לא.
אבל תגידי, אני נוסעה, אולי את בנית לאוטו.
כאילו, רק תגיד לי. טוב, למה לא?
ככה, כי אני לא מתחייב לזה, לא.
רק תגידי, יש לי היום רוצה שיניים, אז היית תופרת את זה אחרת.
זה הכול, אל תגידי. אם בדרך כלל אני אומר לך שיש לי איזה משהו,
אז זהו, מה, מה, את לא מפסיקה, את לא?
כי אתה יודע ש... טוב, לא משנה, חבל שאתה לא אומר מראש, וזהו, זה מה שאני אומרת, והפעם הבאה, אל תתעצבן, ואל תסתדר, וזהו, אני אגיד לה לקנות לבד.
כשתסיים, אני אגיד לך, ואולי תאסוף אותה מביק,
אוקיי?
תהיה איתי בקשר בסוף, אפשר?
אולי.
שתסיים, שאני אדע מה הסיפור, אולי זה ייקח שעה, אולי זה שעה וחצי, אולי פחות, אולי תחזור מהר.
פשוט שאני אדע.
לא, זה לא פשוט שלי, זה בשביל שאני אהיה הנהג של יעל. זה לא נהג, אני צריכה את האוטו, לא בשביל יעל, אני צריכה לקנות משהו לשבת בוויג, אז חשבתי שאני אהיה שם איתה.
זה הכל.
ביי.