כן, מה העניינים? אחלה. בסדר, אתם, אף אחד לא עונה, לא גלעד, לא יעל,
לא בבית, מה העניינים? אני בהליכה, והרגע התקשרתי לגלעד, שאהיה לכיף.
אה, אוקיי, וכאילו לי הוא לא עונה.
אבל יש להם, מה הוא אכל, גלעד? יש אוכל? משהו? הוא עוד לאכל, הזמנתי להם פיצה.
מתי? באיזה שעה?
אמרו להגיע, עוד מעט.
כי יעל ב-10 צריכה ללכת.
אני מבין.
ממש חשוב לאשתך לפני זה. היה לי מה זה כיף עם שירה וגם אימא שלה,
אחת הבנות שלי, תמר,
תימני הבאה, הביאה 12 המבורגרים מטורפים, כאילו קנתה המבורגרים.
וואלה.
ואכלתי איתם, כי האוכל פה היה סבאות,
הקטרינג של הבית ספר. היה לי נס ממש.
באמת?
ממש נס.
ואיך שירה?
אחלה. עובדת קשה, אבל היא אחלה ממש.
נגיד, סידרתי טוב את העניינים, כדי שיצא לנוח. אתה מבין מה אני אומרת? ואיך לך, היה לך כיף או לא?
כן, אבל אני גמורה מהעייפות, לא יודעת. אני פשוט עייפה, כאילו,
אתה יודע, זה שבוע אחרי שבוע טיול, וכל יום הייתי,
אתה מבין? את נעים בסדר?
כן, כן, יש לי חדר יפה ממש ממש.
לא, מהמם פה, תקשיב, קשת זה אחלה, זה יפה פה.
וואלה. מקום יפה.
כן. והגולן מדהים, הגולן מדהים. הכנרת, היינו בחוף גינוסר, אני לא יודעת אם רואית את התמונות, מדהים.
כן. ממש.
אז זהו, אני פשוט דואגת ליל, היא בטוב, היא חזרה בסדר?
כן, היא גם צורקת, אבל היא חזרה בסדר.
ויש לה מאה אז עד עכשיו, אז כאילו.
ברור, אני מקווה שהיא אוכלת משהו אחר.
אתה יודע אם היא דחתה את המשמרת של מחר, או שאתה רואה ב...
אין לי מושג.
טוב, אני מקווה שיבוא מהר הפיצה.
אני גם מקווה, אבל היא לא תחזיק.
טוב, אז נדבר אחרי זה, ביי עם עותק.
ביי.