כן, רונית.
תקשיב, אני חייבת לישון כמו בן אדם, הלוואי ואני עישן.
אני לוקחת את הטיפות שלי ואני הולכת לישון למיטה של יעל, שלא יהיה לי שום, כאילו,
פוטנציאל שמישהו ייכנס, אני אשמע, וזה, שאני עישן.
אין בעיה, אליו יו-טו.
אליו יו-טו, אני מקווה שגידלד יבוא לישון כבר. עוד לא רציתי כבר?
לא, בשלבים.
לא,
בסדר.
טוב, אז בכל זאת, גם כשאתה בא, הכי בשקט, כי אני, לא יודעת, אני גמורה ואני חייבת לישון.
והמזג אוויר נורא ואיום, באמת, החום הזה זוועה.
איפה תצנו מהו?
בקשת, נו, אנחנו ישנים בקשת.
אה, אז אתה יכול תצני טוב, אני בטוח שיראה... אני מקווה, תקשיב, ארגנתי את כל הטיול, שיהיה הכי נוח לי לראות את שירה כמה שיותר, או להיות איתה וזה.
מקווה שהכל יעבור בשלום. יש לי הרבה הורים נורא לחוצים שישנים בקשת,
כמובן לחוצים שיש סוכן.
זהו.
זהו, ביי.