היי מרשות, מה העניינים? מה העניינים, איך היה לך?
היה אצלה, אני במקום הבית, שאיפה שאנחנו ישנים זה די מזעיר, ואני שמחה שתראה לך. איפה אתם ישנים?
בגבעת חביבה,
איזה מקום שנראה כאילו משם עומדת הבריטית.
זה היה כמו פיראטי של השומר הצעיר, וככה זה נראה.
נראה לי, נראה לי שהיה לך כיף במים, וזה.
היה ממש כיף, ממש, גם בקיול,
היה ממש כיף, היה מזבבים טוב,
אבל המקום שאנחנו ישנים בו הוא דוחה. עכשיו, סידרתי פה לשירה איתי בחום בחדר,
אבל אז ראינו שזה סיפור, כאילו זה סרט שהיא תבוא לפה,
הוא חור ממש.
לא, היא תבוא מחר, לא?
כן, אז רציתה שהיא תצטרף מחר בבוקר,
כאילו אנחנו עושים אותה מאיזה מקום.
כן.
אז זהו, ואז ככה לפחות היא תחזור איתי, אבל האוכל פה, כאילו המקום די דוחה, אבל בסדר. יעל אמרה לי את זה, אבל אתה יודע, לא האמנתי לה, כי אמרתי,
כן.
תבואי, מה אתה עושה? איך אתה, יש לך משהו ברחוב?
כן, כן, רציתי להגיד.
אתה בבית?
רגע אני בהליכה.
תגיד, שמעת משהו מגילה?
אתמול, בלילה, כן.
אה, הוא התקשר, ומה הוא אמר?
שסבבה, נו.
כן, אוקיי, אנחנו פה גם התלמידות, אין להם טלפונים.
כן.
כן, אנחנו גם... מה זה אין להם?
אין להם, אסור היה להם להבין מי שהביאה, העשו אותה ולא נכו לה לדעת.
באמת?
באמת.
בנוגה?
כן, כן, ממש.
וואלה.
הם היו פסוחים.
כאילו אמרו, אם ילדה תביא פלפון, היא לא התגלמת בפלאפון ולא בתל אביב. מה שנכון.
נכון.
אז יש פה קצת דרמות עם חדלום וזה, אבל אני לא אכפת לי, כי אתה מבין, אני עשיתי על זה כאילו... עד כאן זה רק מלווה, כן.
כן, נכון. טוב, את בטח אבל מפורקת.
כן, אני הולכת לישון, אז לילה טוב.
מתי אתם קמים מחר?
בשש.
וואו.
טוב, עלייך זה קטן.
כן, כן. יאללה, ביי.
בגלעד אותי, כי לילה טובה.
איזה כתוב שאבא של עצורת רייט מת, בגיל
למוחרת היום הולדת שמונים ושמונה שלו.
וואו, עדיף שמונה, שמונה? כן.
תקשיבי, הוא אחד המרצים להיסטוריה הכי חשובים שיש.