בני, שמעת אותי? נאווה רק עכשיו יוצאת, אנחנו חוזרים איתה, כאילו כולנו נגמר.
גם מביאים עכשיו קינוח, כאילו זה נגמר.
בסדר, אמרת לי.
כן, לא, אז תיסע ישר הביתה.
אני כבר בבית כמעט.
אה, אוקיי, מעולה.
ביי. אמרת לי לחזור.
כן, הוא חבל, אין סיבה שתתערטר לפה, ממש חבל.
אנחנו, אני מקווה שנאווה עכשיו יוצאת. לפחות קיבלת אוכל.
מה, מה?
לפחות היה עוד מנה.
אני לא שומעת.
מה?
לפחות היה לך אוכל בסוף?
כן, אבל קטסטרופה, באמת.
כאילו, באמת. גם יש פה חתונה של סבבניק עם כל האולם הפוך, סיגריות.
במקום להיות בצבא, הם מורידים פה סיגריה אחרי סיגריה.
ביי. ממש מגעיל פה, באמת. זה אחד האולמות הכי דורכיים שראיתי. אני הולכת להקיא, באמת.
כאילו, אני שמחה שלא אכלת, כי זה היה פשוט מזוויע.
ולא, כאילו, אני אמרתי לך, אני אעשה חתונה הרבה יותר קטנה,
ויכבד את האנשים ולהביא להם אוכל סביר.
לא אומרת טוב סביר, כי פה זה היה גם זה לא.
כן.
טוב, ביי. אני הולכת לחפש את נאבה, היא נתקעה פה בסוף, יהיה טוב מדי. ביי.