מה קורה? תשמעי, רונית, אני הרגע דיברתי עם נאווה, זה ייקח להם זמן, נראה לי.
זה באסה, היא ממשיכה לכביש, אוף.
אולי היא תיקח להם עוד לפני כמה שעות.
זה באסה שלא עברת לי את זה. הייתי כבר, תאמין, הייתי כבר בלי שער הגיא, בשניות מגיעה.
טוב, לא חשוב.
אז אני עכשיו חניתי בבית, אני אבוא.
או שנמצא פתרון אחר, רונית.
איזה פתרון? איזה פתרון? היא נמצאה במונית או משהו? לא, הוצאת מספיק אספל מונית.
חבל, מה אני אגיד? עכשיו עוד רבע שעה בזבזתי.
נוסעתי ישר ממודיעין, הייתי מגיעה בצ'יק.
אז מה, למה, כאילו, מה עשיתי לך?
שאמרת לי שבוודאות שלך, אני לא הבנתי, אני הבנתי שאתם תכף נוסעים איתה.
לא, אני אמרתי לך הרבה פעמים, אני רוצה לשמוע הקלטה.
אמרתי לך הרבה פעמים, זה ייקח זמן,
אז גלעד יחזור בתי חולים. לא הבנתי, לא הבנתי את זה.
גלעד, אבל יש לו שריטות, משהו או שום דבר? על גלעד אין כלום, זה כמו חדש.
ההפך, יותר טוב ממה שהיה.
ותשאל את גלעד, אין שם אף אחד. הוא איבד את המשקפיים ואת הכיפה.
אז מי הביא לו משקפיים?
איזה ילד הביא לו משקפיים, מתן.
לא ברור כבר. אבל גלעד, זה היה הנספר שלו.
מה? זה לא המספר שלו. אבל זה עוזר לי בכל זאת. אני עכשיו צריך לתת אורזו להביא לו את זה.
גלעד, אין שם אף אחד מהרמה שאפשר לחזור איתו?
לא, כולם כבר הלכו, נשארתי האחרון פה.
איזה באסה.
טוב, אני באה עכשיו, ביי.
ביי. ביי.