גלעד, תן לי את אימא.
אוקיי, אימא,
אבא בטלפון, אימא.
אימא שואלת אם מסתדר.
תן לי את אימא, בבקשה.
אימא, אבא רוצה אותך בטלפון.
אימא.
מה העניינים?
בסדר, מתי יעל חוזרת?
מתי היא צריכה ללכת?
היא צריכה להיות שם בשבע, היא רצתה לצאת בעשרה לשבע.
מתי אתה תהיה?
בעשרה לשבע, אבל ישר אחרי זה אני אעבור פשוט לבית,
אאסוף אותה ויקח אותה לשם ויאסוף לה פאנצ'רמאחר.
אבל הפאנצ'רמאחר סגור, לא?
לא, יש אחד שאני חושב שהוא פתוח.
אבל זה, כי היא יכולה לנסוע גם באוטובוס.
אני מבין, אבל אני מלחם עליה. אז אני אעבור הביתה,
טוב, טוב. אני, זה בגלל שאני הולך הביתה. אבל איפה אתה עכשיו?
במנהרות.
אה, אני מפחדת שלא תיתקע כמה מנהרות עם, אבל האוטו על הפנים, לא?
כן,
אז מה, אני צריך שהוא יביא אותו הביתה, לא?
כן, אבל שאלו הם עוד בלאגנים.
טוב, אוקיי, אז אני אגיד לה להיות מוכנה והשרה לשבת, אני גם יוצאת אז.
לאן? לבית ספר זה?
לחתונה. לחתונה, כן. מתי? איפה זה?
אני לא לוקחת אוטו.
יש לי טרם, כמובן. אני מבין. זה בצומת בני ראם.
לא, הבעיה שלי היא, אני חייב לעשות את זה מחר, שיהיה לך אוטו.
אה, להגיע למודיעין?
כן.
טוב, אם לא יהיה ברירה, אני אגיד לך... מתי את צריכה להיות במודיעין מחר?
ברבע לעשר, אני לא אחכה שתקום, זה יגמור לי את כל היום עד שיחליפו עד שזה.
לא, לא, לא. אני שואל איך שאלה פשוטה, לא? מה?
תתקשר לשאול את ההוא בביג, מתי הוא, אם הוא סגר.
חבל שתיסע עד לשם.
אני מבין. התקשרתי לאחד, לא בביג, אבל באיזשהו מקום, שאמר שהוא פתוח, ואני לא יודע אם אפשר לסמוך עליו, אבל...
טוב.
אז אולי עדיף שהיום יעל תיסע באוטובוס,
תיסע ישר אליו, אולי זה יותר חשוב.
יעל יכולה לעשות יחסית. יעל מסכנה.
לא, היא לא מסכנה, היא לא כזאת עסוקה. היא יכולה לצאת בשש וחצי באוטובוס, אני אגיד לך.
דן מאז עדיף.
עדיף. אני רוצה כמה שפחות לנהוג עם האוטובוס במצב הזה.
אבל עכשיו מהגוש, עד שתגיע אליו, זה היית נוסע מכביש אחד, לא? כן, אבל הוא באופן רשמי פתוח עד שבע, אז אני אגיע עד שבע.
אבל איפה הוא?
קרוב לביג, מה אני אגיד לך? טוב, בסדר, אוקיי. אני מאוד חשוב, מאוד יעזור לי מחר האוטו הזה, כאילו, יהיה לי... אז אם ככה, אז אם ככה, עדיף שיעל תיסע היום באוטובוס, אם היא יכולה. טוב, אני אגיד לה.
ככה גם אם יהיה לי אוטו, אז מחר אני גם אאסוף אותה, אתה מבין? אחרת גם מחר נתוקע אותה. כן. תוקע את כולם. ביי.
תודה רבה.