גלעד, מה יש לך מחר בלימודים?
מה יש לי מחר בלימודים? האמת, זה לא כל כך חשוב.
כאילו, שנייה, שנייה.
מחר נגיד,
מתי נוח לך? ב-10:30, 11:00, 11:30?
שנייה, אני אבדוק.
בגדול, ככל שיותר מאוחר עדיף לי. שנייה, נסתכל. כן?
אה, נגמר לי הטלפון.
איזה שעה יש הכי מאוחר?
11:30 כתוב פה.
11 וחצי?
לא, זה לא, אני לא יודע מה יש, זה מה יש, מה אני אגיד לך?
מה יש לך אז?
זה לא בסדר, אזרחות אני חושב, או תנ"ך.
משהו שלא בעיה להשלים.
כן.
סבבה, טוב, אז אני עושה לך,
ומחר ב-11:30.
כן.
טוב, או שאיימו, או שאני אקח אותך, טוב?
טוב.
יאללה, אתה עכשיו בסדר לגמרי. כאילו, עכשיו לא היית חוזר הביתה.
מה?
עכשיו, כאילו, אתה בסדר בעצם.
עכשיו קצת כואב לי הראש, וכן, זהו.
לא היית חוזר עכשיו הביתה, זה מה שאני אומר.
לא, נראה לי לא.
כן. אז מה אתה אומר, לחזור לבית ספר תיכף?
לא, לא, לא, לא, לא.
יישאר בבית, תנוח, אני רק שואל איך אתה מרגיש, זה הכול.
כן.
לא, אבל אני שואל מה נראה לך כדאי לחזור לבית ספר תיכף? מה אתה מפסיד?
אה,
לשון, תנ"ך,
ביוטכנולוגיה. מתי הביוטכנולוגיה?
בשלוש.
אז תשמע, תישאר בבית, תנוח,
וכאילו, אם תראה שאתה בסדר לגמרי וזה, תלך לביוטכנולוגיה, בסדר?
טוב. אבל בהפסקה אל תשחק ספורט ואל תעשה כלום, בסדר?
טוב, ביי חמודי.