אתה צריך היום את האוטו?
לאן את הולכת? כי אני לא נכנסת פה שעות, אני כבר רוצה לחזור הביתה להביא את יעל, או להביא לך את האוטו שתלך לזה שלה,
או לחזור איתה,
כאילו נמאס לי אני רעבה, הם סתם טוקים אותי פה.
השאלה אם אתה תעשה אוטו או שאני אוכל לחזור לפה ולהיות עם האוטו,
או להשאיר לייעל את האוטו. אל תשאיר לייעל את האוטו, אם אני רוצה לחזור. אני לא צריך את האוטו.
אני אסתדר בלי, כי אם את צריכה לנסוע לשם, תסי. אתה לא נכנסת אפילו לשלב הראשון?
שלב הראשון שבדקו לי כלום.
כן, אני משתגעת מהעצבים, הכי לא מקצועיים פה, הכי דפוקים. מה המספר שלך? בדקו? לא.
עוד חמש-שש אנשים לפניי, נמאס לי, אני רעבה, אני מפורקת.
כואב לי הגרון. אני אגיד לך, גם אין לי מה לעשות פה לפני שיש לי מכבי שלי, תכל'ס, אתה מבין?
כאילו, בלי מכבי שלי אין על מה לדבר, וחבל. אז אם ככה, למה המחקה בעצם?
זהו, אז נראה לי אני אחזור וזהו, די, זה לא נורמלי, כאילו. לא, זה כאילו, לא, האמת היא שזה חוצפה, כי כאילו,
זה לא קופת חולים, הם רוצים שהם ישלמו 20,000 שקל או משהו, כאילו. לא, הם רוצים, מה פתאום? זה 8500 שקל. לא משנה, הם מקבלים מלא כסף, והם לא מתנהגים כמו בנהגים לבני אדם. נכון. זה ממש לא נראה מקצועי פה, זה העניין, אתה מבין?
כן.
והם לא מאורגנים, הם לא זה, ממילא אני צריך לחכות חצי שנה. טוב, תעשי, תעשי מה שאת חושבת, אם את צריכה לי את האוטו, את יכולה לקחת את האוטו, זהו.
אבל אם אני לא אקח את האוטו, יעל יכולה את האוטו? לא, היא לא יכולה את האוטו, לא.
אפשר להקפיץ אותה לשם,
היא הולכת לפגוש אותו, היא לא צריכה להחזיק את האוטו בביג כל הלילה, לא.
למה? למה שזה יהיה?
טוב, נראה לי בסדר, יכול להיות שאז אני אחזור איתה וזהו, ביי.