שתי חולצות במאה השמונים, כן, לקנות לו שתי חולצות במאה השמונים של הדור.
מידה 17-43, הוא אמר לי, זה מה שיואב מתעקש, שזה 17-43.
אוקיי, כן. אבל לא סלים פאסט, רגיל.
לא, לא סלים.
כן, אבל זה הגיוני, נכון? זה המידה שלו. תראה, הוא יודע, שהוא השמין טונות,
התמלא קצת, והוא ירד בעזרת השם.
כן, סליחה. אתה מבין?
כן. כן צריך להשקיע בנראות שלו.
כן.
כאילו שווה את המאה השמונים שקל, שווה, שווה. שהם חולצה יפה, בכל זאת.
כן, אבל גם לא יקר, מה יכול להיות? נכון, זה לא כזה יקר, זה יעלה יותר, הוא תכף מעלה מחירים בגלל פסח.
זה בסדר.
בסדר, עכשיו שירה, תקשיב רגע, פתאום קלטת...
הי, הגעת לירושלים כבר?
לא, אני בדרך. מה השירה? יש לי בעצמך פקקים מטורפים.
בינתיים לא. מה השירה?
שירה, בעצם קלטנו שבשירות לאומי היא מקבלת בחינם משקפיים ב-40 שקל, כמו שיואב, שיש מקום של חיילים ובנות שירות.
אוקיי. אז אולי...
טוב, בואו נראה קודם אם לא עלה לה נורא, אבל...
לא עלה לה. כאילו,
זה כן הוצאה, אתה מבין עכשיו? אני צריכה גם לשמור. לא עלה לה המספר, לא לדאוג, ההפך.
תבדקי לראות שלא עלה המספר.
כי היא עם עדשות שהן יותר גדולות מהמשקפיים.
מספר שלה יותר גבוה בעדשות מהמשקפיים, זה העניין.
כן.
בכל מקרה, אנחנו צריכים גם לשלם לבית הספר שלהם, פתאום שלחו לי שלא שילמנו על כל מיני דברים.
כמה כסף? אני אראה מה עושים. אני אשלם רק על הטיול והשבתות, אני מתכוונת לשלם על כל השטויות שלהם.
כמה כסף הם רוצים?
לא זוכרת, איזה 4,000 שקל, אני לא משלמת את זה, לא מעניין אותי.
כן. לא מגיע להם שקל, אשכרה, לא היית שם בבית הספר, אני לא מתכוונת לשלם.
אני אשלם על הטיול השנתי ועל שבת, נכון? שזהו?
כן.
וגם יהיה איזה 1,500 שקל.
מצאתי לא אשמתי.
היה כבר.
זה סתומים, הם לא שלחו לי אפילו פעם אחת. מה הם עכשיו שולחים?
כאילו, אני יכולה להגיד, תקפצו לי.
תכלס, אבל...
לא, על שבת, שבת יש שבת אולפנה.
נשלם אולי.
כל שאר הדברים שיקפצו לי, אין לי שם עוד ילדים אכפת לי, נכון?
כן.
טוב, ביי.
תודה רבה.