לא.
כן, מה הנה, אני, אם הצלחת להגיע?
מה? כן, בטח.
וואי, הייתי בטוחה שלא תגיע, כי היה פקקים והיה גשם זוועות. לא, לא היה לי שום פקקים.
אני ממש בטראומה, תדע לך. מי בטראומה?
אני, אני, מכל הנסיעה, וואי.
אני לא אומרת חיצה לזה, פשוט שאני אדע, כי אני אולי אסיע את יעל בערב למודיעין וזה.
מתי בערך אתה הולך לחזור היום?
כי מה על לובך?
אתה עוד מראה לאנשים את הדירה היום?
לא, בסוף לא היום.
אז אתה לא תחזור לפני?
מה, מה, רועי? סתם, לא, אם תחזור לפני, תביא את יעל כבר.
מתי היא מסיימת?
היא כבר סיימה.
לא, אז לא עכשיו.
אבל נגיד עוד שעה.
רועי, אני, בסדר, אולי, וואו, אולי עוד שעה, כן, בסדר.
בערך, טוב, אוקיי.
אוקיי, עכשיו גלעד בסוף לא, הוא בבית בשבת.
כן, ברוך השם.
לא, אתמול הוא שינה את זה.
אה, שהוא לא בא, שהוא נוסע?
אתמול התקשרה אליו אפרת החרפי ואמרה לו שייסע לאפרת, אז הוא אמר לו, בסדר.
היום היא הודיעה לו שלא, בעצם שייסע לפדויים.
טוב. כמעט הזמנתי לך ולי כרטיס.
וואי, לאן?
מה?
לאן?
לווינה.
כבר היינו שם שלוש פעמים, יש לי עוד שם שוב.
אוקיי, אז חוזר שלא. לא, אבל, כאילו, ולמתי? לאיזה ימים?
חמישי עד מוצש.
קר שמה, לא?
רועי, מה זה משנה? ירדתי מזה, ביי. אם כבר, תזמין לשבת הבאה. שבת הבאה, אף אחד מהם לא בבית. לא נכון.
כן?
אף אחד לא בבית. רגע, השחירה לא תהיה לא השבת ולא השבת הבאה?
נכון.
כולם, הם נוסעים שבת הבאה. ויואב?
יעל במקלט, יואב בישיבה.
הבנתי. לא, גם השבת יהיה לא בבית.
נכון.
נכון, אבל שבת הבאה יותר טוב לילה.
טוב, ביי.
אבל פחות וינה מלהיב אותי.
אבל תגידו לפי שאתה מזמין.
לא רוצה. יאללה, ביי. מה להגיד ליעל?
להגיד ליעל כלום. אני שנייה מבררת. אל תגיד לה כלום. היא מתלבדת אם היא נשאר בירושלים.
היא מה? היא מה?
יש לה טרמפ מירושלים לאירוסין בשבע בערב, ואז היא אולי תלך עכשיו לשיר,
או שהיא תחזור הביתה, וב-20:00 אני אביא אותה למודיעין והיא יבקר את עירי דובדבני, כי...
לא הבנתי, איפה האירוסין?
בפדואל.
פדואל? איפה זה ליעל פדואל?
זה ליד זרקנה.
טוב, ביי.