שכנה שלי אמרה שהחניה שלה פנויה ואתה יכול לחנות בה, זה חניה...
שמעתי על החניה, על חניה, בסדר. למעלה, זה למעלה. אחרי השער, חניה 40, כאילו, זה לא מתחת לחלון של ההורים שלי, אלא כאילו יותר קרוב לשער, אתה מבין?
מתחת, מה? לא מתחת, נכון?
יש את החניה מתחת לחלון של ההורים שלי, לא כזה קרוב לבניין, אלא כאילו בצד השני שיותר קרוב לשער.
נכון יש שער שנכנסים?
כן. אולי יש שם כאילו הרבה חניות בטור הראשון, אז זה מספר 40. אתה מבין איפה זה?
אבל צריך לפתוח לי.
נכון, אז מתי לפתוח לך? תגיד את השער, עכשיו?
חכי שנייה.
אני צריכה שאבא שלי יפתח.
אתה יכול...
השתגעת פה.
יש לי חניה פה בחוץ, אבל טוב, לא משנה, אני באה.
אוקיי, אז תחנא, אם אתה ממש ככה. לא, לא, עזבי, עזבי, אני... תחנא.
אבא, אז לפתוח... לא, לא, כבר הסתובבתי, כבר הסתובבתי. אז לפתוח את החניון?
עוד דקה.
אתה יכול לפתוח לבני את החניון? איפה אבא?
בני, אה, אבא.
אה, אתה מתפלל? איך פותחים את החניון? טוב, לא חשוב.
שנייה, אבא שלי מתפלל.
אימא שלי אוהדה טיפ-טק. אה, הם לא הלכו לבית-כנסת?
חזית הגיעה לבית-כנסת. לא, אבא שלי לא הלך, רק גלעד הלך. אבא שלי לא יוצא במישהו הזה. גיגעד ילד טוב, נתתי לו מטרייוו.
אני עכשיו בשער. לא, הוא מתפלל.
אז הנה, שנייה, פותחים. איך פותחים?
איפה הוא? כותבים שער, מה זה שער שם?
איפה הפלאפון של סבתא?
כן, שנייה.
איפה הפלאפון של סבתא?