יש שם תור ענק, אני לא יכולה לטעות שם.
אז מה נעשה?
איך זה באסה שהיא לא אמרה את זה? מה, מה? איפה? תדבר איתה ישירות, ואם לא,
היא בדרך הביתה, אני אעמוד בתור. אין מה לעשות, צריך את זה. מה זה, יש שם תור? בואי יעמוד בתור, אני לא אעמוד בתור.
אתה כבר שם?
אני שם, כן.
באסה הייתי נוסעת, אוף.
אבל אתה יודע, זה עובר שם מהר, התור, זה לא תור של שעתיים.
זה עובר עשר דקות, נו, בני. אני לא אעמוד שם בתור עכשיו, אני אסע עוד איזה שעה.
למה? לא חבל לנסוע, אתה מבין שלא? לנסוע לביג לוקח לך יותר זמן?
לנסוע לביג לוקח יותר זמן?
לא אכפת לי כמה זמן זה לוקח. טוב, אז תבואי עם האוטו, אני אססע לשם, אין לי בעיה
לעמוד שם שתי דקות. לא הבנתי. תחזור, אני אסע לשם עם האוטו.
לאן?
לפה.
לא, לפה. זה נאמר שיש איזה שמונה אנשים.
אז מה?
אז אני אחכה, שמונה אנשים, מי שישמע, אז אני אקרא חדשות בפלאפון, אדבר עם אמא שלי, כאילו, מי שישמע.
שמונה אנשים זה חמש דקות,
זה לא שעתיים, הוא גם רוצה לסגור, הוא גם ממהר. בסדר, אז תורדי למטה, אני עוד דקה בבית. ביי.