כן, אני פשוט, אני אגיד לך, בגלל שזה לא היה טוב, הלכתי לישון, הוא שאיר העיר אותי, אז הכל היה לי בבעלה,
ואני מצטערת שככה התחרפנתי, בסדר?
כאילו, נהיה לי בלבול בראש שלך.
אז לכן אני מתקשרת להגיד, אני מאוד מצטערת. אני מבין, זה לא עוזר. לא שווה לי ההדרכה הזאת, לא שווה לי ההדרכה הזאת. זה לא עוזר, זה שזה לא שווה לך, זה לא עוזר.
זה שהיית צריכה להגיע לרכבת, זה לא עוזר.
זה לא עוזר.
יש לך בעיה, מוציאה את זה עליי.
זה לא עוזר שיהיה לך בלבול בשעות.
טוב, בסדר, מה אני אגיד לך? אנשים מחכים, מלחיץ. אין לך מה להגיד, זה לא משנה. טוב, בסדר, אוקיי, נכון, לכן נתקשר. אז תגידי, איזה באסה, איזה באסה שאנשים מחכים לי,
לא יודע, איזה, פישלתי איך, אני לא יודע מה.
אני לא אצליח כלום,
וכל פעם, כל פעם שאני עושה משהו בשבילך, כל פעם.
אני פשוט נורא זריזה, וקשה לי שמישהו אחר יצחק אותה גם חושב. אבל אף אחד לא היה פחות זריז ממך.
טוב. לא אאבדי אותך בכלום.
בכלום.
טוב, אז לכן אני מתקשרת, אני מצטערת. וזה לא קשור לבריזה.
אני קונה מראה, לא עזרית ילס איתך?
למה לא אמרת לי מילה? למה לא אמרת לי מילה על המראה? אתה לא חושב, למה לא? לא הוא רוצה להגיד לה. למה לא להגיד לי?
למה? אני שואלת למה. למה? קנית היום סלמון, אמרתי. אבל מה, אתה משווה? מראה זה משהו בבית. כן, אני משווה.
טוב.
את אישה בוגרת, את עושה מה שאת חושבת.
טוב, בסדר. אני... יש פה אנשים... לא, זה לא בסדר. אוקיי, ביי.